Olen tehnyt päätökseni. Seuraava lauantai on viimeiseni. Aion vapauttaa itseni tuskistani. Henkilökohtainen ahdinkoni tulee päätökseen.
Olen alle 30-vuotias nuori mies. Olen tyhjä ihminen.
Aloitan lapsuudestani. Synnyin perheeseen, missä meitä oli useampi lapsi. Kuuluimme työväen luokkaan. Elimme idylliä lasten elämää varhaislapsuuden. Perheeseemme saapui myöhemmin viha. Jostain se kumpusi. Epävarmuus isän työstä saattoi olla syy. Äiti oli silloin kotiäitinä. Isäni menetti mummonsa ja äitinsä lyhyen ajan sisään. Äitini menetti äitinsä. Paineet alkoivat kasautua.
Äitini oli muuttanut toiselta puolelta Suomea. Minulla oli tapana halata äitini jalkaa. Pidin siitä kiinni. Äitini teki ruokaa tai oltiin kaupassa niin roikuin kiinni. En päästänyt irti. Äitini turvautui huutoon karistaakseni minut. Se tuntui pahalta. Olin yksinäinen lapsi. Haahuilin ympäri paikkoja. Olin hyvin ujo. Kaipasin vanhempieni läheisyyttä.
Isäni oli vihainen. Emme puhuneet juuri lainkaan keskenämme. Isä oli perheen pää. Isäni alisti äitini vallan alle. Pelkäsimme sisarustemme kanssa isäämme. Hän ei ollut lempeä. Hän huusi ja karjui meille. Hän purki turhautumistansa lapsiinsa.
Ala-asteella minulla oli muutamia kavereita. En elänyt täysin seinien sisällä. Tunsin välillä itseni yksinäiseksi ja koulukiusatuksikin. Äitini oli saanut töitä. Isäni teki pitkää päivää. Koulusta tultuamme olimme usein muutamia tunteja yksin. Se aika oli piinaavaa odotusta. Riitelimme keskenämme sisarustemme kanssa. Olimme riiviöitä. Kun äiti saapui kotiin ennen isää olimme edelleen hyvin levottomia. Äitimme ei saanut meitä riiviötä järjestykseen. Kun isä tuli kotiin tuli viha. Viha vaimensi meidät. Yksi lapsi syntyi lisää.
Avioero saapui. Se repi perheemme pirstaleiksi. Olin ala-asteen viimeisillä luokalla. Muutimme, mutta pysyimme paikkakunnalla. Sama koulu ja kaverit säilyivät. Äitistäni tuli yksinhuoltaja. Kodissa oli viidakon lait. Äiti joutui pitämään suurempaa huolta nuorimmasta lapsestaan ja vanhemmat lapset jäivät ilman tukea. Sisaruutemme oli vihaa. Rakkautta ja toisista huolehtimista oli minimaalisesti.
Harrastuksiini kuului urheilulajit. Toinen laji siirtyi toisen tieltä. Yhdessä kontaktilajissa olin pelätty vastustaja. Sain liikanimen nimeni etuliitteeksi. Se kuvasi hyvin vihaani. Tunnistamiseksi jätän mainitsematta. Purin aggressiivisuuttani kentällä. Vanhempani pudottivat ja hakivat minut treeneistä. He eivät sitä tunnustaneet tai puuttuneet siihen. Myöskään muut lajin lasten vanhemmat eivät merkittävästi puuttuneet siihen. Vallitsi pidä huoli omista lapsistasi -ajatus.
Yläaste meni ohi. Olin hyvin piittaamaton. Sen ikäisenä lapsena jo ala-asteelta olemattomat ihmissuhdetaidot jäivät melkein kokonaan puutteellisiksi yläasteella. Tulin kotiin ja valmistuin treeneihin. Tasapainottelin koulun ja harrastuksen välillä. Urheilussa minulla oli mahdollisuus ystävyyssuhteisiin. Minulla ei ollut yksinkertaisesti tarvittavia taitoja. Olin aivan pihalla. Harrastin vain lajia. Urheilupiireissä pidin kulissia, että koulussa minulla on ystäviä. Koulussa pidin kulissia, että urheilussa minulla on ystäviä. Salasin paljon itsestäni.
Tänä lauantai on viimeinen lauantai
58
1529
Vastaukset
- Doomsdaysaturday
Yläasteen lopulla ja sen jälkeen tapahtui muutoksia. Pääsin arvostettuun lukioon. Minulla oli koulun halutuin tyttö. Urheilin Suomen Mestaruus tasolla. Myös alkanut paha akne nakersi itsetuntoani. Puolen vuoden jälkeen romahdin. Kaikki meni. Kulissi kaatui. Se oli elämäni kriittisintä vaihetta. Tässä vaiheessa olisin tarvinnut tukea enemmän kuin koskaan. En sitä saanut. Vanhempani olivat hyvin välinpitämättömiä. Vaivuin suureen masennukseen. Elämässäni ei ollut iloa. En nauranut. Vajosin entistä enemmän tietokoneeni maailmaan. Luin vitsejä netistä, mutta ei yksinkertaisesti naurattanut. Jotenkin minut oli vaimennettu. En uskaltanut nauraa ääneen. Vihasin jopa hauskoja asioita.
Lukion rehtori käytännössä ohjasi minut pois koulustaan toiseen kouluun. Kerroin tästä äidilleni. Hän ei ollut moksiskaan. En puhunut juuri kenellekkään. Luottamus ihmisiin oli nakertunut. Muutin omaan asuntoon. Yhteiselo ei kuitenkaan kämppiksen kanssa sujunut. Muutimme erilleen. Lähdin armeijjaan. Elämäni oli tyhjää. Minulla ei ollut minkäänlaisia harrastuksia. Vietin kaiken aikani tietokoneella.
Otin yhteyttä vanhaan koulukaveriini. Heillä oli hyvin tiivis porukka jonka he olivat luoneet keskenään harrastuksen kautta. Minussa oli kuitenkin jäljellä halua olla ihmisten kanssa ja pitää hauskaa. Kävin heidän kanssaan lähinnä ryyppäämässä ja olin heidän kanssaan nettichatissa. En kirjoitellut käytännössä chattiin mitään. Olin haamuna. Porukossa myöskin olin hiljaa. Olin ollut niin kauan hiljaa, että en osannut enään puhua. Olin aivan sekopää. Olin porukan mukana kuitenkin kun ei muutakaan ollut.
Pari vuotta sitten havahduin surkeaan tilanteeseeni. Olin päättänyt tappaa itteni. Olin vetänyt puvun päälleni ja teroittanut veitsen. Halusin päättää päiväni viiltämällä ranteet auki. Vedin kännit. Kuitenkin ajatus toiminnan hetkellä, että en halua kuolla näin säälittävällä tavalla. Se keskeytti toiminnan. Päätin siirtää kuoleman huomiselle. Silloin olisin mennyt saunaan ja pistänyt pellin kiinni. Seuraavana päivänä luin netistä, että kaverini kaverini oli kuollut yöllä. Olin tavannut hänet pari päivää aikasemmin ennen kun hän oli kuollut. Se pisti miettimään. Se pisti minut ajattelemaan. En tuntenut juuri surua. Hän ei ollut läheinen minulle. Se pisti myös omat itsemurha-ajatukseni sivuun. Hän olisi kuollut samana iltana kuin minä, mikä sai minut hyvin mietteliääksi.
Rupesin lukemaan erilaisia kirjoja. Ihmismieli kiinnosti. Halusin vastauksia siihen kuka olen. Ahdinko kuitenkinkin ei väistynyt. Päin vastoin kun aloin ymmärtämään historiaani se tuli enemmän pinnalle. Muistelin yhden kirjan ohjeiden mukaan lapsuuttani ja niiden traumoja. Herkistyin kokonaan. Rupesin tuntemaan. Ihoni reagoi herkemmin kylmään. Minulla ei ollut ollu kylmä aikaisemmin juuri koskaan. Minusta oli tullut enemmän ihminen kuin koskaan. Olin ollut aivan tunteeton ihminen. Jatkoin itsetutkiskelua.
Tänä päivänä olen päässyt hyvin perille siitä kuka olen. Menneisyyden tuska on todella paha. Olen havahtunut siihen, miten kylmä olen ollut muita ihmisiä kohtaan. Olen ollut sovinisti. Minulla on kusipään maine. Olen ollut ilkeä, kaksinaamainen paska-aivo. Olen pitänyt muutamaa ihmistä hallinnassani. Olen vastenmielinen ihminen. Olen herännyt jostain pahasta mielensairaudesta, mihin vaivuin yläasteen jälkeisessä kriisissä. Tuntuu, että elämäni on mennyt ohi.
Olen oppinut kuulemaan ihmisiä. Voi olla vaikea kuvitella, että en ole ymmärtänyt lauseita mitä minulle puhutaan koko elinaikanani. Niin käsittämättömältä kun se saattaa kuullostaa, olen tajunnut, että kun minulle puhutaan niin sanoilla tarkoitetaan jotain. Minulle ei puhuta turhaan. Olen oppinut lukemaan. Olen pikku hiljaa myös oppinut askel askeleelta puhumaan. Yritän myös antaa rakkautta lähimmilleni, vaikka se ei aina kaiu takaisin. Usein se on jäänyt vain ajatuksiksi. Yritän myös nauraa aidosti.
Matkani varrella olen työ- ja kaveriporukoissa ollut se musta lammas. Hylkiö ja sopeutumaton ryhmään. Ihmissuhdetaitoni ovat nollassa. Itsetuntoni on nollassa. Olen täysin puolustuskyvytön sanalliselle ilkeilylle. Olen hyvin alistuva ja myös alistava heikompia kohtaan. Minulla on 10 vuoden musta aukko elämässäni. Minulla on kymppitonni opintolainaa.
Rupesin kirjoittamaan päiväkirjaa. Aluksi ei meinannut tulla tekstiä, mutta kun vähän alkoi tulla, niin en malttanut lopettaa. Sillä oli suuri terapeuttinen vaikutus, joka havahdutti minut enemmän todellisuuteen. Se masensi myös minut. Olen viisi päivää maannut sängyssäni. Negatiiviset asiat historiassani ovat vaipuneet mieleeni. Olen päättänyt että lopetan oman surkean elämäni lauantaina. Muillakin on helpompaa elää ilman kusipäisyyttäni. Nämä kolme päivää aion ottaa rauhassa ja valmistella tekoani.
Haluaisin elää ja yrittää, mutta historia tuntuu niin synkältä. Tiedän, että jos en nyt lopeta itseäni niin tekisin sen myöhemmin jossain vaihe- Keissa
Kyllä sinun kannattaa kirjoitella ja kirjoitella. Tuo kirjoituksen perusteella et ole yhtään niin kauhea tyyppi kuin sinusta tuntuu. Anna vain nyt tulla sen pahan ulos, mutta varmaan kannattaa ottaa iisimmin ja pitemmällä aikavälillä. Olet erittäin älykäs ja hieno tyyppi. Kun saat kaiken ulos niin sitten sinulle tulee tilaa uusille lämpimille tunteille.
Ihan totta, vaikka olet noin päättänyt ja olo tuntuu hirveältä, niin kyllä sinun kannattaa jatkaa. Ei tuo opintolainakaan maailmaa kaada ja juuri sinunlaisilla ihmisillä on annettavaa vielä tulevaisuudessakin.
Oman menneisyyden läpi käyminen on tärkää mutta ei pidä yritellä ottaa liian suurta kakkua kerralla. - Pysy elossa vain
Niin kauan kuin on elämää, on toivoa, muista se. Voisit ehkä katsoa tällaista paikkaa: http://www.ystavyydenmajatalo.fi/.
- Keissa
Nyt olet vasta avautumassa. Kun tuo moskan saat käsiteltyä niin edessä on mahtava elämä. Kannustamme sinua.
Samaistuin tekstiisi, en kaikkeen mutta aika paljoon.
Tiedän täysin sen kun on tullut siihen pisteeseen, että lopettaako itsensä vai ei.
Aina kuitenkin yksi, vaikka vaan ihan pieni asia on, jonka takia ei kannata sitä tehdä.
Neljä viimeistä kappaletta, jotka kirjoitit on aivan täysin samaa mitä itsekin olen kokenyt ja miettinyt ja tehnyt.
En voi käsittää, että joku on näin paljon samassa tilanteessa ku minäkin.
Kirjotan päiväkirjaa, oon ollu aina se hylkiö, kusipää, elämäni on ihan yhtä aukkoa toisensa jälkeen, itsemurhaa miettinyt, suunnitellut, muutaman kerran yrittänyt, mutta epäonnistunut.
Nyt olen miettinyt enemmän, ku ikinä elämässäni, miten toimin.
Älä lopeta tätä elämää vielä.
Se mitä sä oot joskus ollu, et välttämättä oo enään.
Se mitä joskus on tapahtunu on nyt mennyttä, eikä sitä kannattais enään miettiä, jos joku asia ei toimi, muuta toimintatapaa, tee jotain toisin, muuta joku asia.
Et ole kusipää ja onhan sekin luonteenpiirre, josta voi jopa olla hyötyä.
- temezit1
Tunnistin itseni pelottavan paljon sun kirjoituksesta, ainoa että olen 10v nuorempi, vailla tulevaisuuden toiveita tai uskoa. Itekki oon harkinnut itsemurhaa joskus vakavammin, tällä hetkellä en niin vakavasti. Mutta fakta on se että tunnen olevani samankaltainen aave kuin sinä, mulla on kulissi jonka mukaan kaikki on hyvin. Kavereit, tyttöystävä, koulu. Mutta kaikki ei todellakaan ole hyvin, mutta en aio tehdä itsemurhaa, vaikka musta ei mitään hyötyä olekkaan yhteiskunnalle nii elän iha vittuillakseni vaan täällä vielä :)
- Born to lose
Kirjoitin sinulle pitkän vastauksen, mutta jostain syystä se näyttää kadonneen...
Kuten teillä kummallakin, samankaltainen tilanne myös minulla.
Keräilen tässä itseäni hetken ja yritän kirjoittaa asiani uudestaan. Senkin tarinan pointtina on, että odota ja odotetaan nyt vielä hetki. Pyydän, että odottaisit vielä. - Born to lose
Tyhjää, turhaa, merkityksetöntä, tuskaista... Kuulostaa myös minun ns. elämältäni.
Olen myöskin rimpuillut kolmenkymmenen vuoden ajan. Olen myös muutaman kerran päättänyt antaa periksi, mutta joku itsesuojeluvaisto tuntuu olevan pirun tiukassa ja vaikea ohittaa. Kokeiltu on, jopa avustettuna, mutta ei siitä sen enempää.
Synnyin häviämään. Alamäki alkoi jo ennen syntymää. Minut poiki joku kirottu juoppo huora ja jätti taakseen katsomatta. Olin hyvin pienikokoinen keskonen ja kiitos vain sen naudan, sain muutaman lievän mutta ärsyttävän vamman loppuiäkseni.
Minut adoptoitiin. "Isovanhempani" eivät ikinä hyväksyneet minua, adoptiovanhemmiltani sain kyllä rakkautta. Sitten asiat alkoivat muuttua. Koulussa minua alettiin kiusata heti toiselta luokalta lähtien ja sitä jatkui ammattikouluun asti. Päivittäin haukkumista, nimittelyä, vähättelyä, tönimistä, lyömistä, kampituksia, potkimista, tavaroiden rikkomista ym. Minua ei ikinä huolittu mihinkään porukkaan enkä saanut kavereita.
Aina jos joku yritti kaveerata, häntäkin alettiin kiusata. Kukaan ei uskaltanut enää edes ajatellakaan minua kaveripiiriinsä.
Vanhemmillani ei mennyt hyvin. Riitelyä, huutoa ja huitomista oli kotonakin. Lopulta ero. Sitten paluu yhteen ja toinen, entistä myrskyisämpi ero. Tunsin että sekin oli minun vikani. Itsetuntoni oli jo murskattu.
Koulu ei sujunut, minusta tuli itsetuhoinen viiltelijä, eronneet vanhemmat kärsivät kumpikin tahoillaan mt-ongelmista, toinen yritti itsemurhaa. Tunsin syyllisyyttä siitäkin. Oli vain pakko kestää.
Koulun lopetin kesken kun en enää kestänyt hetkeäkään. Olin aivan loppu.
Minut päätettiin tyrkätä sitten työelämään. Sain töitä, sain potkuja, aloin käyttää alkoholia ja sekoilla. Siis mielestäni vain juhlin ja pidin hauskaa.
Sain jopa jonkun ammatintapaisen ja työpaikan, mutta kolmen vuoden kuluttua olin taas niin masentunut että otin lopputilin. Olisin mieluummin tappanut itseni kuin mennyt töihin.
Lisää alkoholia, lisää sekoilua, kokeilin sekakäyttöäkin. Kerran heräsin sairaalasta. Pääsin töihin, mutta kenkää tuli kun en ollut kuulemma yhteistyökykyinen.
Töitä, juhlimista, satunnaisia depiksiä... Yritin päästä tilastoihinkin. Kännisten kaahaavien ihmisten kyytiin, uimaan syvään järveen kolmen promillen kännissä ym. Ei sekään onnistunut. Päätin sitten yrittää elää.
Pari vuotta meni ihan hyvin, sitten taas iski depis. Olin jo kuitenkin oppinut hymyilemään ulospäin ja olemaan tekopirteä, vaikka ajattelinkin vain kuolemaa.
Viilsin taas. Ihmisillä ei ollut aavistustakaan mitä kävin läpi. Eikä ole vieläkään.
Taas olen vailla työtä, vailla huomista, yksin ja ahdistuneena. En jaksa tehdä mitään, viinakaan ei enää maistu. Pelottaa vaan jos sekoilen pahastikin kännipäissäni. Elämä tuntuu turhalta ja pelottaa, en hae apua. En tiedä haluankokaan sitä. Yritän pärjätä yksin. Päivä kerrallaan.
Sitä juuri haluaisin pyytää Sinulta. Yritä hetki kerrallaan, edes se yksi päivä. Anna itsellesi anteeksi, edes vähän. Voimia!
"Minä muuraan sydämeni umpeen
Hautaan tunteeni kuoppaan
Opetellaan alusta aloittamaan
Opetellaan anteeksi antamaan
Ei revitä vanhoja haavoja
Ei käännetä veistä haavassa
On aika kääntää sivua
On aika jatkaa matkaansa"
http://www.youtube.com/watch?v=XbsuSoUT2yk- Doomsdaysaturday
Kiitti. Tekstis autto paljon.
- Born to lose
Doomsdaysaturday kirjoitti:
Kiitti. Tekstis autto paljon.
Halusin vaan kertoa Sinulle ettet ole yksin. Lämmin halaus.
- 20+18
Olet sentään onnistunut monissa asioissa paremmin kuin minä. Enpä kuitenkaan lähde estelemään jos joku haluaa tappaa itsensä niin tappakoon. Jokaisella on mielestäni oikeus siihen. Olen itsekin ajatellut itsemurhan tekemistä epäsäännöllisen säännöllisesti jo pari vuotta. Varmaan olisinkin jo tappanut itseni jos rohkeus olis riittänyt.
Olen myös ajatellut että jos mun elämäni ei muutu paremmaksi niin tapan itseni viimeistään 30-vuotiaana. Olen kohta 24-vuotias mies joten siihen on vielä jonkunverran matkaa. Elättelen kuitenkin vielä pieniä toiveita siitä jos sittenkin parantuisin ja elämä alkais maistua. No saa nähdä kuinka käy. - Apu tulee Herralta
Itsemurha ei tuo ratkaisua onglmiin. Paholainen se antaa tuollaisia ajatuksia koska haluaa varastaa tappaa ja tuhota. Älä mene sen ansaan. Maailman huvit on vaan tyhjää koska ne ei anna sitä mitä ihminen tarvii. Ihminen tarvii rakkautta, sitä saa vain Jumalalta. Taivaassa ei oo tuskaa, masennusta, pelkoa jne. eikä voi kuolla. On vaan iloa ja rauhaa ja rakkautta. Jaksa vielä.
http://divinerevelations.info/finnish/- Doomsdaysaturday
Taivaaseenha mä haluunki mennä. Jumalan luo ikuiseen rauhaan. Vai joudunko helvettiin? Mistä tiedän joudunko helvettiin vai pääsenkö taivaaseen? Syntini täällä maan päällä ei ole olleet niin merkittäviä kun nyt jälkikäteen ajattelee. Paikka taivaassa on mahdollinen. Sinne mä meen. Taivaaseen lauantaina?
- niin varmaan joo.
En ymmärrä tuota logiikkaa tuossa oudossa ja vääristyneessä uskonnossa. Siis taivaassa (eli kuolleena) on kaikki hyvin, hyvä olla, peace & love. Siltikin sinne meneminen vapaaehtoisesti itsensä tappamalla ei onnistukaan? Miksi te uskovaiset vaivaudutte ylipäätään elämään?! Minua ainakin ahdistaisi aivan mielettömästi tuollainen "pakkoelämä" jossain utopiassa.
Itsensä lopettaminen on hyvinkin lopullinen ratkaisu ongelmiin. Sen jälkeen ei ole tietoisuutta, ei ole enää ikinä yhtään mitään. Mitään ei ole koskaan ollutkaan, paitsi muistosi elävien mielissä. Ymmärrän hyvin miksi ihmiset päätyvät tuohon ratkaisuun. Muistakaa silti tämä:
Itsemurha on lopullinen ratkaisu väliaikaisiin ongelmiin. - ewssa
Doomsdaysaturday kirjoitti:
Taivaaseenha mä haluunki mennä. Jumalan luo ikuiseen rauhaan. Vai joudunko helvettiin? Mistä tiedän joudunko helvettiin vai pääsenkö taivaaseen? Syntini täällä maan päällä ei ole olleet niin merkittäviä kun nyt jälkikäteen ajattelee. Paikka taivaassa on mahdollinen. Sinne mä meen. Taivaaseen lauantaina?
Kokeile saatko yhteyden rukoilemalla. En ole mikään ns,uskovainen, mutta
tästä maasta puuttuu niin kutsuttu henkisyys ja se on mulle tärkeetä. - eikös vain jatketaan
Doomsdaysaturday kirjoitti:
Taivaaseenha mä haluunki mennä. Jumalan luo ikuiseen rauhaan. Vai joudunko helvettiin? Mistä tiedän joudunko helvettiin vai pääsenkö taivaaseen? Syntini täällä maan päällä ei ole olleet niin merkittäviä kun nyt jälkikäteen ajattelee. Paikka taivaassa on mahdollinen. Sinne mä meen. Taivaaseen lauantaina?
Ajattelen sinun vahenpaisi. Varmaa heilläkin on elämässään ollut oma sielunlukko ja voimattomuus kaiken raatamisen keskellä osoittaa käytännössä rakkautta. Jospa lepäät hetjken ja ja annat itsellesi aikaa edes yhden viikon. Kun tuo vihan varsto tyhjenee, silloin voi tulla seuraavaksi surua ja sitten muita tunteita. Paljon on ajatuksesi saanut jo palstalaisia liikkeelle. Olet erittäin hieno tyyppi.
- nipa hiljane
Doomsdaysaturday kirjoitti:
Taivaaseenha mä haluunki mennä. Jumalan luo ikuiseen rauhaan. Vai joudunko helvettiin? Mistä tiedän joudunko helvettiin vai pääsenkö taivaaseen? Syntini täällä maan päällä ei ole olleet niin merkittäviä kun nyt jälkikäteen ajattelee. Paikka taivaassa on mahdollinen. Sinne mä meen. Taivaaseen lauantaina?
Nyt puhuit asiaa , nimittäin Jumala haluaa sinut ehdottomasti taivaaseen mutta ensin sinun pitää mennä seurakuntaan juttelemaan asioistasi ja selvittämään , miten sinne taivaanpuolelle pääsee.
Vanhat saarnamiehet sanoo ettei helvettiin joutuakseen tarvi tehdä yhtään mitään . Elät niiku muutki , yleisen mielipiteen mukaan.
Eli käytännössä pitää uudestisyntyä ylhäältä eli vanhurskautua taivaskelpoiseksi.
Kun tämä on tapahtunut ja Jeesus Kristus on antanut syntisi anteeksi , sinuun tulee Pyhä Henki vakuudeksi ,että olet Herran oma ja taivaskelpoinen.
Siinähän Herra heittää sinusta ulos kaiken vanhan ja ahdistavan ja Pyhä Henki tulee tilalle.
No , sittenhän sä et enää suunnittele itsaria vaan sä saat syntymälahjaksi uudet , terveet ajatukset ja mielen . Minä puhun nyt kokemuksesta.
Joten , ehdotan että otat aikalisän. Olen varma että sinua kuunnellaan.
Tiesitkö , että Jerusalemissa , Golgatan kallion kupeessa on vanha kirkko , jonka kellariosiossa on paikka josta löytyi kallioon hakattu purjevene , jonka masto on poikki. Sen vierellä on teksti :
Herra , olemme saapuneet.
Monien myrkyjen läpi, purjeet riekaleina , mastokin katkenneena, sinäkin saat tulla , eikä Herramme heitä sinua pois. - Yksi tie
Doomsdaysaturday kirjoitti:
Taivaaseenha mä haluunki mennä. Jumalan luo ikuiseen rauhaan. Vai joudunko helvettiin? Mistä tiedän joudunko helvettiin vai pääsenkö taivaaseen? Syntini täällä maan päällä ei ole olleet niin merkittäviä kun nyt jälkikäteen ajattelee. Paikka taivaassa on mahdollinen. Sinne mä meen. Taivaaseen lauantaina?
Jos et tiedä oletko menossa taivaaseen vai helvettiin niin varmaan silloin itsemurha on juuri se viimeinen vaihtoehto.
Joh 3:16 Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, että hän antoi ainokaisen Poikansa, ettei yksikään, joka häneen uskoo, hukkuisi, vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä.
Joh 3:5 Jeesus vastasi: "Totisesti, totisesti minä sanon sinulle: jos joku ei synny vedestä ja Hengestä, ei hän voi päästä sisälle Jumalan valtakuntaan...
Käsittääkseni tulisi uskovalla olla jonkinlainen todistus siitä että on menossa taivaaseen. Kaikki ihmiset ovat tehneet syntiä eli ilman sovitusta ei käsittääkseni pääse taivaaseen. Jeesus on tuomari eli häntä kannattaa avuksi huutaa.
onewaymission.fi
- Kylmät kädet
Joka ikinen päivä 3 syntyperäistä suomalaista tekee itsemurhan. Ole sinä omaperäinen masentunut, ja jätä se tekemättä! ♥
- <zxcv
itsemurha ei ole lopullinen ratkaisu, se selviää tekijälle hyvinkin pian. huolimatta siitä, mitä uskovaiset väittävät, ei ole helvettiä . Siinä muodossa kuitenkin se on , että itsarin tehnyt syntyy uudelleen samanlaisiin olosuhteisiin kuin kesken jääneessä elämässä oli ja kohtaa samat haasteet.
- typeryyttä
Hah... Ja millä todistat väittämäsi.
- xcxvbvnbm
typeryyttä kirjoitti:
Hah... Ja millä todistat väittämäsi.
Jokainen voi kokeilla ja havaita asian todeksi. Eipä siinä mitään todistamista tarvitse. eikä tarvitse uskoakaan, se on vain tiedoksi siitä, miten käy, ettei tule karvasta pettymystä kun ei tullutkaan ikuista hiljaisuuta.
- asdfghjklll
xcxvbvnbm kirjoitti:
Jokainen voi kokeilla ja havaita asian todeksi. Eipä siinä mitään todistamista tarvitse. eikä tarvitse uskoakaan, se on vain tiedoksi siitä, miten käy, ettei tule karvasta pettymystä kun ei tullutkaan ikuista hiljaisuuta.
Kuule kyllä se ikuinen hiljaisuus tulee meille kaikille.
- sit yhtään.
Ei oikeastaa kauheesti kiinnosta =D
- vielä Keissa
Kun olet saanut omaa itseäsi kuntoon ja ymmärrystä perheesi elämään ehkä voit auttaa äitiäsikin ja siasurksia vautumaan omista painolasteistaan. Varmaa äitisiki kärsii tavallaan mutta ei ole voimia avautua tunnelukoistaan. Olisi hirveä taakka kaiken lisäksi jättää jälleen yhden lapsen omaehtoinen kuolema. Kyllä tuskasta on ulospääsy ja sinulla se on hyvästi aluillaan kun olet alkanut työstämään sisintäsi. Kannattaa mennä jäsentämään alkanutta prosessia vaikka ammattilaisen kanssa. Vaikuttaa että sinulla on ryöpsähtänyt malja yli laidan.
- ♥...♥
Aloittajalle
"Vaikka minä puhuisin ihmisten ja enkelien kielillä mutta minulta puuttuisi rakkaus, olisin vain kumiseva vaski tai helisevä symbaali. Vaikka minulla olisi profetoimisen lahja, vaikka tuntisin kaikki salaisuudet ja kaiken tiedon ja vaikka minulla olisi kaikki usko, niin että voisin siirtää vuoria, mutta minulta puuttuisi rakkaus, en olisi mitään. Vaikka jakaisin kaiken omaisuuteni nälkää näkeville ja vaikka antaisin polttaa itseni tulessa mutta minulta puuttuisi rakkaus, en sillä mitään voittaisi.
Rakkaus on kärsivällinen, rakkaus on lempeä. Rakkaus ei kadehdi, ei kersku, ei pöyhkeile, ei käyttäydy sopimattomasti, ei etsi omaa etuaan, ei katkeroidu, ei muistele kärsimäänsä pahaa, ei iloitse vääryydestä vaan iloitsee totuuden voittaessa. Kaiken se kestää, kaikessa uskoo, kaikessa toivoo, kaiken se kärsii.
Rakkaus ei koskaan katoa. Mutta profetoiminen vaikenee, kielillä puhuminen lakkaa, tieto käy turhaksi. Tietämisemme on näet vajavaista ja profetoimisemme on vajavaista, mutta kun täydellinen tulee, vajavainen katoaa.
Kun olin lapsi, minä puhuin kuin lapsi, minulla oli lapsen mieli ja lapsen ajatukset. Nyt, kun olen mies, olen jättänyt sen mikä kuuluu lapsuuteen. Nyt katselemme vielä kuin kuvastimesta, kuin arvoitusta, mutta silloin näemme kasvoista kasvoihin. Nyt tietoni on vielä vajavaista, mutta kerran se on täydellistä, niin kuin Jumala minut täydellisesti tuntee.
Niin pysyvät nämä kolme: usko, toivo, rakkaus. Mutta suurin niistä on rakkaus."
Ennenkuin päädyt tekemään jotain peruuttamatonta, harkitse kannattaisiko sinun tehdä elämänkerrastasi omakustanne ja alkaa myymään sitä esim. mielenterveysjärjestöille. Kirjoja voi tehdä myös vertaisten kanssa yhdessä, jos yksintekeminen tuntuu kovin vaivalloiselta.
Millaisen kuvan tahdot sinusta jäävän ihmisille kuolemasi jälkeen? - Kylmät kädet
Muistan tytön joka aiheutti melkoista kohua vuosi pari sitten, jättämällä meille hyvästit ja miksaileensa lääkekoktailin, jolla varmasti lähtee henki.
Taisi peräti itse toimia anestesialääkärin apulaisena tai jotain sellaista? Muistaako kukaan tapausta? - tässä kokemuksia
http://masennus.nettisivu.org/
Mun mielestä masentuneet ovat hirveän itsekeskeisiä ja oman navan tuijottelijoita, kaikki tapahtuu vain siinä omassa pikku piirissä, siinä samassa ,missä ajatuksetkin pyörii hirveän pienessä kehässä. Miten voi edes nähdä, mitä ulkomaailmassa tapahtuu, jos koko ajan vain tuhertaa siinä omassa itsessään itseään säälien ja odottaen, että tulisipa joku ja nostaisi minut tästä-itse pitää myös tehdä jotakin.
Itse ollessani syvällä aloin käyttämään vitamiineja ja tiettyjä ruoka-aineita ym, tällä hetkellä en ole ollenkaan ahdistunut, mutta olen pikkuisen laiska hakeutumaan ihmisten seuraan, syy voi olla se, etten ole kauhean kiinnostunut pissis-ym pinnallisesta seurasta, mutta olo on paljon parempi, kun rupesin syömään tiettyjä vitamiineja mm puhdasta E-EPAA isoilla annoksilla.Juu puhut asiaa....oman navan ympärillähän se masentuneen elämä aina pyörii.....
On tietty masentuneita ja masentuneita.......
Kun olin sairaalassa yli kaksikymmentä vuotta sitten masennuksen takia niin olisin toki minäkin toivonut että vitaaminipilereillä olisi loppunut masennukseni.
Aivohalvauksen jälkeisin masennuksen toki voitin ja kovalla työllä ilman terapioita...ja ilman niitä vitamiinipillereitäkään....söin niinkuin ennenkin terveellistä perusruokaa....niinkuin tänäänkin.
Onneksi liikuntakykyni palautui melko pian ennalleen/puhekykyni palasi normaaliksi ja pääsin työelämmän jopa takaisin.....
Itse itseni kuntouttamalla opin jopa täyden voltin hyppäämään yli nelikymppisenä Helsingin Kisahallissa.....
Oman pään ajatukset ne tunteekin parhaiten.....
Onnea elämäänne kaikille kirjoittelijoille.....
- yks toinen
Hei, Sinä ketjun aloittaja. Ole itsesi Ystävä. Aloita siitä. Katso peiliin. Tämmönen tyyppi. Sellanen elämä. Joka ei ole vielä Lopussa.
Tunnet hyvin itseäsi. Kaikki se itsetuntemus, joka välittyy viesteistäsi, auttaa Sinua jatkamaan elämää.
Kato peiliin. Älä lopeta sen hyvän tyypin elämää, joka sieltä katsoo.
Sitä paitsi. Jumala on Isäsi. Nämä maalliset isät ei aina osaa sitä juttua. Isänä olemista. Omista syistään. Sinussa ei ole mitään syytä siihen, että vanhempasi eivät osanneet tukea sinua.
Jos sinulla on raamattu, lue psalmi 139. Jos ei ole laita googleen psalmi 139 ja siellä se on.
En toivota mitään tsemppiä, vaan kiinnostavaa loppuelämää! - Kylmät kädet
Kahdesta asiasta itse olen ylpeä:
A: En koskaan ole soittanut 112 itseni takia
B: Lähipiirini ei tiedä itsemurhayrityksistäni tai aikeistani- warhammer
Ei susta oo siihen yritit kerran syödä jotain nappeja kuin pikkutyttö ja jouduit Oys:siin vatsahuuhteluun, sekä teholle.
Ei susta oo mihinkään..Mut se on tavallas hyvä vaikka
sulle eläkkeen soisin. - Kylmät kädet
warhammer kirjoitti:
Ei susta oo siihen yritit kerran syödä jotain nappeja kuin pikkutyttö ja jouduit Oys:siin vatsahuuhteluun, sekä teholle.
Ei susta oo mihinkään..Mut se on tavallas hyvä vaikka
sulle eläkkeen soisin.Menin niin sekaisin alkoholin ja Tenoxin vaikutuksesta, että olin lähtenyt haahuilemaan rappukäytävään alushoususilleni, ilmeisesti kuset ja paskat housuissa.
Olettaisin, että tarkoitus oli mennä vessaan, mutta avasin väärän oven. Vessanovi ja ulko-ovi ovat hyvin vierekkäin tässä vuokrakämpässä. - K k
Kylmät kädet kirjoitti:
Menin niin sekaisin alkoholin ja Tenoxin vaikutuksesta, että olin lähtenyt haahuilemaan rappukäytävään alushoususilleni, ilmeisesti kuset ja paskat housuissa.
Olettaisin, että tarkoitus oli mennä vessaan, mutta avasin väärän oven. Vessanovi ja ulko-ovi ovat hyvin vierekkäin tässä vuokrakämpässä.Naapuri soitti poliisit.
Kun poliisit saapuivat paikalle, he hälyttivät ambulanssin. Näin minulle on kerrottu jälkeenpäin. Mitään muistikuvia tapahtumista ei ole.
- Nooh miten menee
vajaa 25 tuntia joko jännittää?? =D
- asdoiu
itsemurha koska nainen jätti? ei tosin mitään uutta.
Aloittaja - lempeästi - tiedätkö että sinulla olisi vielä paljon tehtävää tässäkin maailmassa?
Kokemuksiesi ja oivaltavamasi kautta tiedät millaista elämän kokeminen on vaikeuksien aikana sekä masentuneena. Olet pohtinut historiaasi ja ruotinut itseäsi syvällisesti joista olet oppinut monia asioita.
Käyttäisit ne hyväksi. Kokemuksillamme on kuitenkin aina todellinen arvo; ne tulisi käyttää hyödykseen myönteisenä voimavarana. Olethan selvinnyt niin monesta. Miksi et selviytyisi tulevistakin haasteista?
Mitä sanoisit itse samassa tilanteessa olevalle lapselle?
Haluaisitko ainakin yrittää häntä auttaa näkemään, että toivoa on huomisessa tai tulevassa, jos muutamme joitakin toimintamallejamme - pois entisestä?
Itse olen saanut aikoinaan mahdollisuuden. Jopa useamman pohjakosketuksen kokemuksen jälkeen. Olen kiitollinen siitä. Jos olen tehnyt jotakin pahaa, niin olen saanut aikaiseksi myös hyvää. Eikä elämä sen jälkeen ole ollut hullumpi vaihtoehto ollenkaan. Kaikilla tapahtumilla oli vain tarkoituksensa.- my life
Olen ihan samassa tilanteessa vaan vähän eri tavalla mutta ymmärrän.. Jokapäivä on hyvä päivä kuolla.
- näin on
Olet saanut jo paljon hyviä vastauksia ja tuskin liki viisikymppisen naisen mielipide tässä mitään merkitsee, mutta kirjoitan kuitenkin koska haluan niin.
Kirjoitat hyvin joten osaat jäsennellä tunteitasi ja ajatuksiasi - hyvin hyvin harvinaista kuules!
Minulla on poika, pikkuisen yli kaksikymppinen, sellainen poika johon en ole koskaan saanut mitään yhteyttä; en edes pikkuisena. Ja samainen poika on kaksi kertaa "yrittänyt" itsemurhaa - eli huutanut apua tuskaansa josta kukaan ei ole tiennyt mitään. Kun kuukausien ajan käy vierailemassa psykiatrisella, odottaa ne kaikki viisi ovea jotka joku muu tulee avamaan... antaa paitsi perspektiiviä omiin murheisiin niin myös uuden merkityksen sanalle tuska.
Viimeisimmästä katastrofista on kohta kaksi vuotta, mutta silti pelko ja huoli on joka päivä seuranani.
Se mitä tässä haluan sanoa on se, että sinä olet tärkeä jollekulle, ihan varmasti olet! Mieti voisiko asiat olla vielä huonommin kuin mitä ne nyt ovat? Koska jos teet sen viimeisen ratkaisun niin sen jälkeen ei vaihtoehtoja enää ole. - 20+18
Onkohan aloittaja enää hengissä?
- Doomsdaysaturday
Oon päättäny et lykkään mun itsemurhaa. Lykkään sitä ainaki alkuun mun seuraaville syntymäpäiville asti puolen vuoden päähän. Katson sillon tilanteen uudestaan.
Kirjotin tekstin epätoivon vallas. Mul oli jonkilainen depressio käynnis. Ton kirjotuksen jälkeisinä päivinä tuli iha huikee fiilis. Tuntu et olisin kuoriutunu jostai kotelost. Vähän ku jotku sanoo et näkee valon tunnelin päässä. Vapauduin jotenki.
Vastaukset on ollu iso apu. Ensimmäinen varsinki ensilääkkeenä teki hyvää. Kiitos teiän tuesta!Kuules Doomsdaysaturday......
Kuoriuduttuessa uudeksi niin unohda koko hölmö ajatus jota ajattellut oot.....mutta jos se hiipii uudestaan niin kirjoita tänne uudestaan......
Ainoa tie on vain ylöspäin....ja pidäkin sit kunnon kakkukahvittelut puolen vuoden päästä...onnea jo etukäteen!
Onnea ja menestystä sinulle elämääsi!- Born to lose
Huh! Usko tai älä, mutta olen tänään miettinyt pitkin päivää että mitä sinulle kuuluu ja oletko kunnossa. Olen iloinen ettet tehnyt mitään harkitsematonta. Koitetaan vaan kestää! *rutistus*
- asdfgjkl
Born to lose kirjoitti:
Huh! Usko tai älä, mutta olen tänään miettinyt pitkin päivää että mitä sinulle kuuluu ja oletko kunnossa. Olen iloinen ettet tehnyt mitään harkitsematonta. Koitetaan vaan kestää! *rutistus*
Hienoa kuulla, että ap. on kunnossa. Upeaa, että sait palstalta apua.
- näin on
Hymyilen leveästi :) Halaisin niin että kylkiluusi tietäisivät pari päivää jos vaan voisin! :)
- Kaneli
näin on kirjoitti:
Hymyilen leveästi :) Halaisin niin että kylkiluusi tietäisivät pari päivää jos vaan voisin! :)
Halaus myös täältä
- Olipa yllätys =D
Vitun pelle. =D
Mitä vielä odotat antaisit mennä vaan,
en pistäsi vastaan todellakaan. Sut ois pitänyt
pyyhkiä verhoihin aikanas =D
Kaikenlaista paskaa sitä maa päällänsä kantaa =D - nipa hiljane
Hienoa ! Nettikansa oli eilen sydänsyrjällään .
En tiedä tarkkaa lukumäärää , mutta saattoi olla jopa kokonaisia seurakuntia joissa rukoiltiin sinun puolestasi sitomalla sielunvihollinen sinussa.
Sentähden saatoit vapautua ja kokea taivaan voimaa . Jeesus Kristus on tullut tekemään tyhjäksi sielunvihollisen teot. Voitto saatiin Golgatalla.
Mene nyt jatkossa seurakuntiin. Kristittyjä sellaisia ovat esim. ev.lut. helluntai-, vapaakirkko, babtistit , metodistit . Käy vaikka useammassa .
Miksi ? Siksi ,että sielunvihollinen yrittää aivan varmasti uudelleen saada sinut.
Sentähden , ainoa vastavoima , joka pystyy voittamaan sen, löytyy seurakunnasta. Mikään muu ei kestä sen edessä.
Itse tykkään ev.lut kansanlähetyksen sekä helluntaikansa ( jämijärvi ). Näitä suosittelen .
Tervetuloa kotiin ! Suojaan. - se yks toinen
Hei!
Ilo täälläkin, että sinulla parempi olo.
Sanoit, että kirjoituksen jälkeen tuli huikee fiilis. Kirjoittaminen sinänsä purki varmaan pahaa oloa pois sisältäsi. Plus, että sait vastauksista apua.
Pidä, please, mielessäsi tuo kirjoittamisen vaikutus. Kuin kirjoittaa ajatuksistaan ja tunteistaan ns. raatorehellisesti, se ikään kuin purkaa mätää pois haavasta ja paraneminen voi alkaa.
Kannattaa kirjoittaa säännöllisesti, joko vain itselleen tai muillekin. - Keissa
Hienoa sinä nuori mies. Nyt ota enemmän levon kannalta. Tärkeää on käydä läpi sisimpään patoutuneita tunteita mutta siinä pitää olla varovainen, koska ihmisen psyyke ei kestä kerralla liikaa. Siksi on tarpeen ammattitaitoinen terapeutti.
On se hienoa,että me ihmiset voimme näinkin tukea toisiamme ja tällaisella anonyymipalstalla voi ihan avatutua kaikesta mitä sisimmässään kokee. Ei me aina ymmärretä ja voi joskus masentuakin jonkun vastauksesta: ihmisiä vain olemme.
Jatketaan toistemme rinnalla. - tsemii22
Tee se sama aina vaan uudelleen, kuinka pääsit siitä kuorestasi. Olen joskus
itsekkin ns.kuoressa. Älä anna valtaa huonoille fiiliksille!
- Mies 23 vuotta
Olisin onnellinen etten olisi koskaan syntynytkään tähän maailmaan.
- toinen toinen
Kuulehan, sie mies 23 vuotta. Haluaisitko aloittaa oman ketjun, jossa kertoisit, miksi tunnet noin.
Kirjoitappa ensin vaikka omalle koneellesi -siis itsellesi-, mikä tuntuu pahalta ja väärältä elämässäsi. Anna kaiken tulla näppiksen kautta näkyville. Talleta kirjoituksesi vaikka jollain vaarattoman tuntoisella nimellä omalle koneellesi, jos et halua perheenjäsenten lukevan sitä. Vai olisiko hyvä, että hekin tietäisivät, mikä sinulla on?
Kokeile kirjoittamista. Tämän ketjun aloittajakin koki, että kirjoittamisen jälkeen hän tunsi, että tunnelin päästää vilkkuu valoa.
Kun olet ensin kirjoittanut itsellesi, lue se ja lähetä kirjoituksesi vaikka kokonaan tai osia siitä tälle palstalle. Täällä ei juuri näytä olevan korppikotkia, jotka tulisivat rääkymään ilkeästi sille, jolla on vaikeaa.
Hei! Olet kuitenkin syntynyt, lupaa ei sinulta kysytty, mutta täällä olet. Uskon, että sinäkin löydät onnenmurusia matkan varrella.- Mies 23 vuotta
Olen täällä joskus kirjoitellutkin mutta just nyt ei ole voimia tämän enempää kirjoitella. Ehkä joskus tulen kertomaan jos olen parantunut. Keskityn nyt vain hakemaan apua itselleni.
SOS-kriisikeskus vastaa
Hei Doomsdaysaturday!
Aloitusviestisi oli liikuttavaa luettavaa. Olet todella hyvä kirjoittamaan ajatuksistasi ja tunteistasi. Hienoa, että olet päättänyt jatkaa eteenpäin. Tekstiäsi lukiessa tuli sellainen olo, että olet vasta heräämässä eloon. Masennus ja vaikeat tunteet ovat luonnolisia reaktioita kaikkeen mitä olet kokenut, ja joita nyt alat työstämään aktiivisemmin.
Muistathan ettei yksin tarvitse selvitä. Jos kaipaat ulkopuolista juttuseuraa, niin voit aina soittaa valtakunnalliseen kriisipuhelimeen. Puhelut maksavat vain operaattorin veloittaman puhelumaksun. Valtakunnallisen kriisipuhelimen numero on 010 195 202. Puhelin päivystää arkisin klo 9-06, lauantaisin ja juhlapyhinä 15-06, sunnuntaisin 15-22.
Jos koet, että haluat mielummin kertoa olostasi kirjoittamalla, voit ottaa meihin yhteyttä Tukinetin kautta (www.tukinet.net). Tukinet päivystää joka arkipäivä 15-19. Tukinetissä on myös foorumeita, joista on mahdollista löytää vertaistukea ihmisiltä, jotka ymmärtävät tilannettasi oman kokemuksensa kautta. Aivan kuten ihmiset tälläkin foorumilla ovat pystyneet sinua auttamaan.
Ympäri Suomea toimii myös kriisikeskuksia, joihin voit varata ajan ja tulla keskustelemaan paikan päällle. Kriisikeskusten yhteystiedot löytyy osoitteesta http://www.mielenterveysseura.fi/sos-kriisikeskus/kriisikeskusverkosto/alueelliset_kriisikeskukset. Käynnit eivät maksa mitään.
Kiireellisessä tilanteessa voit ottaa yhteyttä paikkakuntasi psykiatriseen päivystykseen. Koska en tiedä paikkakuntaasi, en osaa antaa suoraan yhteystietoja, mutta voit etsiä niitä netistä hakusanalla "psykiatrinen päivystys paikkakuntasi" tai "psykiatrinen poliklinikka paikkakuntasi".
Ystävällisin terveisin,
SOS-kriisikeskus / Vapaaehtoistyöntekijä Hansu- kriisiapu
010-alkuisiin numeroihin soittaminen maksaa maltaita, muistakaa tämä.
Jos sinulle tulee tarvetta soittaa 010-alkuisiin numeroihin, pyydä vastaanottajaa soittamaan sinulle samantien takaisin!
terv. vapaaehtoistyöntekijä SOS SOS-kriisikeskus vastaa
Hei.
Edellisen viestin vuoksi painota tässä vielä sitä, että vaikka valtakunnallisen kriisipuhelimen numero alkaakin 010 sinne soittaminen maksaa vain operaattorin veloittaman perustaksan verran.
Kaikkien operaattoreiden taksoja en tiedä mutta tässä on kyseinen tieto Elisalta:
"Puhelut matkapuhelinliittymistä Elisan puhelinverkossa oleviin 010-, 020- ja 030-alkuisiin
valtakunnallisiin yritysnumeroihin maksavat 0,0835 €/puhelu 0,1718 €/min."
http://www.elisa.fi/elisa/docimages/attachment/EL_GSM_hinnasto_0113.pdf
Ystävällisin terveisin,
SOS-kriisikeskus / Vapaaehtoistyöntekijä Hansu
Ketjusta on poistettu 4 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Kuvat! Dannyyn liitetty Helmi Loukasmäki, 22, on puhjennut naisena kukkaan - Some sekoaa: "Sä..."
Ooo, kaunis aikuinen nainen Helmistä on kasvanut siinä yli 80-vuotiaan Dannyn rinnalla! Katso uudet kuvat: https://ww483541- 472581
Suodatinpussin kastelemalla saa parempaa kahvia
Kokeilin niksiä ja kyllä tämä kahvi on parempaa nyt. Ei lainkaan maistu paperiselta. Huljuttelee hanan alla suppiloa pap1251910Tidätkö nainen
että suoraan sanottuna v.tut.aa että pääsit näin lähelle minua. Ei olisi oikeasti aikaa tähän mutta silti aina välillä o1001693Onkohan sinulla kaikki hyvin?
Nyt vähän sellainen outo tunne tuli. Sinun asiasi niin ei minulle toki tarvitse kertoa. Kunhan mietin...381127Mikä on kaivattusi etunimi?
Otsikossa siis on kysymys eriteltynä. Vain oikeat vastaukset hyväksytään.471068- 1731016
En kestä katsoa
Sitä miten sinusta on muut kiinnostuneita. Olen kateellinen. Siksi pitäisi lähteä pois84946Huikeeta, mahtavaa, ihan mielettömän upeeta
Me ostettiin talo Espanjasta. Tosin saadaan käyttää sitä vain muutama viikko vuodessa kun on monta muutakin ostajaa! M175916Oho! Arja Koriseva paljastaa TTK:n ekasta suorasta lähetyksestä: "On vähän ärsyttävä yhtälö!"
Upea Arja Koriseva! Tsemppiä haasteelliseen tilanteeseen! Lue lisää: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-arja-koriseva-14864