Tulipa vastaan tälläinen epävirallinen koe, jossa pyydettiin kuulemma 35 lasta ikäluokassa 4-10-v. piirtämään kuvan sielustaan; minkänäköinen heidän mielestään sielu on?
Tuloksissa havaittiin, että kuvissa oli merkittäviä yhdennäköisyyksiä; niistä paljastui selvästi tietyt peruspiirteet ja muodot. Tyypillisistä kuvista tuotettiin ammattimaisemmat versiot, jotka ovat nähtävissä osoitteessa:
http://mindbluff.com/souls0.htm
Mahdollisia psykologisia syitä samankaltaisuuteen esitettiin mm. seuraavia:
- Lapset esittävät muotoja kaikille tavanomaisten ja tuttujen muotojen kautta, joten siksi samankaltaisia.
- Terävät linjat yhdistetään vihaan, pehmeät yhdistetään rauhallisuuteen ja tyyneyteen; joten
- Lapset saattavat kuvitella sielun rauhoittavana ja kiehtovana sävyltään, minkä vuoksi piirtävät pehmeitä kaaria jne.
Esille nostettiin myös "yliluonnollisempi" selitys:
- Lapset saattavat "nähdä" jotain sellaista, mitä aikuiset eivät näe tai sillä tavoin, mikä on vierasta aikuisille;
- Näkemysten yhteneväisyydet saattavat esittää sielun todellista olemusta; valoa hohtavaa kehää tai kokonaisuutta; tämä lienee lähellä valokeho-ajatusta.
Itseä jäi kyllä mietityttämään, millainen kulttuuri-, kieli- ja uskonnollinen tausta mahtoi tällä lapsijoukolla olla? Se voisi osaltaan selittää myös kokeen löydöksiä.
Lasten näkemys sielusta
5
742
Vastaukset
- Tohtori11
"Itseä jäi kyllä mietityttämään, millainen kulttuuri-, kieli- ja uskonnollinen tausta mahtoi tällä lapsijoukolla olla? Se voisi osaltaan selittää myös kokeen löydöksiä."
- Se selittää kaiken aivan kaiken.. - talkiewalkie
ennenkuin katsoin tuota linkkiä mietin mielessäni, millaisena itse piirtäisin sielun...siis aikuisen näkökulmasta. Ja mielikuvani vastasi melko lailla lasten mielikuvia. Näin ollen, en siis välttämättä usko että lapset näkisivät jotain enemmän kuin aikuiset...
- Noita-Nainen
Hiukan kommenttia...
Minun mielestani lapset nakevat "enemman" ja syvemmalle kuin aikuiset....aikuiset ovat ilmeisesti nahneet itse lapsena "samoja asioita", mutta unohtaneet ne vanhetessaan.
Se mita siihen tulee, etta "itse aikuisena olisin tod.nak. piirtanyt samalla tavalla", liittyy mielestani juuri tahan "muistiin", joka ihmisella kuitenkin on aivoissaan...- Särmähdys
En kiistä sitä, etteivätkö lapset voisi nähdä enemmän ja syvemmälle. Minusta kuitenkin tuntuu, että kyky nähdä katoaa "tiedon" lisääntyessä, ei välttämättä aikuisuuden aiheuttamissa muutoksissa sellaisinaan.
"Tiedolla" tarkoitan sitä, että kun piltti tohkeissaan selittää vanhemmille että näki jotain, vanhemmat toki "tietävät" ettei siellä mitään ollut. Tämä sitten ensin varovaisesti, myöhemmin vakavammin kerrotaan tenavalle. Jos ei ota uskoakseen, lapsi roudataan jollekin sopivalle terapeutille joka tieteellisellä tehokkuudella viimeistään eliminoi kyvyn nähdä asioita. Vähemmälläkin suggestiolla saadaan aikuinenkin ymmärtämään ettei tässä nyt ole pöytää, vaikka lasin saakin siihen asetettua - hyvänä esimerkkinä tämä mielenkäsittelijä Derren Brown, jonka mainiota ohjelmaa riemulla seuraan.
Missään nimessä en ala syyllistää tärkeää mielenterveystyötä tekeviä asiantuntijoita, psykiatreja ja vastaavia. Kun ihminen todella kärsii mielensairauksista, he tekevät todella arvokasta työtä ihmisen elämän parantamiseksi.
Joskus vain tulee mieleen, että ehkäpä voisi olla joskus ihan kliffa lähtökohta ottaa tutkimuksissa hieman takapakkia, ajatella että kaikki harhat eivät ehkä ihan sataprosenttisen varmasti välttämättä olekaan harhoja. Tämä sotii kyllä tieteellistä näkemystä vastaan, ja on siksi hyvin vaarallista lanttulääkärille itselleen.
Jostain syystä minulle on vuosien takaa jäänyt mieleen eräs Ben Fuhrman -ohjelma, jossa oli vieraana näkyjä ja ääniä kuulevia ihmisiä. Aivan täystolkkuisen oloinen nainen alkoi eräässä vaiheessa kertoa, että ne näyt joita hän näkee ovat omituisuudessaan, mielikuvituksellisuudessaan ja hurjuudessaan senkaltaisia, ettei hän oikein jaksa uskoa niiden olevan omasta mielestään... mikä minua ihmetytti oli tohtorin reaktio: hän keskeytti alustuksen kutakuinkin alkamalla puhua naisen päälle ja vaihtoi puheenaihetta täydellisesti. Olisin odottanut nyt sentään jonkinlaista vastausta mielenkiintoiseen aloitukseen. Tuntui että Fuhrman todella pelästyi.
Tieteen ja rajatiedon vastakkainasettelu ei välttämättä ole niin tiukkaa kuin yleensä oletetaan: varsinkin nykyisin on nähtävissä jonkinlaisia lähentymisen merkkejä. Luin aikoinaan myös Jungin teoksen, ja se sisälsi aivan hätkähdyttäviä näköaloja - etenkin ollakseen tieteellisesti arvostetun uranuurtajan tekstiä.
Missä sitten kulkee raja mielikuvituksen, harhojen ja todellisuuden välillä? Siihen vastaamaan eivät rahkeeni riitä: minusta kuitenkin tuntuu, että se voisi olla ainakin piirun verran rajatiedollisempaan suuntaan kuin nykyisin. Saattaahan olla, että maailman viisain ihminen kertoo totuutta maailmastamme tälläkin hetkellä pyöreän huoneen pehmustetuille seinille. Särmähdys kirjoitti:
En kiistä sitä, etteivätkö lapset voisi nähdä enemmän ja syvemmälle. Minusta kuitenkin tuntuu, että kyky nähdä katoaa "tiedon" lisääntyessä, ei välttämättä aikuisuuden aiheuttamissa muutoksissa sellaisinaan.
"Tiedolla" tarkoitan sitä, että kun piltti tohkeissaan selittää vanhemmille että näki jotain, vanhemmat toki "tietävät" ettei siellä mitään ollut. Tämä sitten ensin varovaisesti, myöhemmin vakavammin kerrotaan tenavalle. Jos ei ota uskoakseen, lapsi roudataan jollekin sopivalle terapeutille joka tieteellisellä tehokkuudella viimeistään eliminoi kyvyn nähdä asioita. Vähemmälläkin suggestiolla saadaan aikuinenkin ymmärtämään ettei tässä nyt ole pöytää, vaikka lasin saakin siihen asetettua - hyvänä esimerkkinä tämä mielenkäsittelijä Derren Brown, jonka mainiota ohjelmaa riemulla seuraan.
Missään nimessä en ala syyllistää tärkeää mielenterveystyötä tekeviä asiantuntijoita, psykiatreja ja vastaavia. Kun ihminen todella kärsii mielensairauksista, he tekevät todella arvokasta työtä ihmisen elämän parantamiseksi.
Joskus vain tulee mieleen, että ehkäpä voisi olla joskus ihan kliffa lähtökohta ottaa tutkimuksissa hieman takapakkia, ajatella että kaikki harhat eivät ehkä ihan sataprosenttisen varmasti välttämättä olekaan harhoja. Tämä sotii kyllä tieteellistä näkemystä vastaan, ja on siksi hyvin vaarallista lanttulääkärille itselleen.
Jostain syystä minulle on vuosien takaa jäänyt mieleen eräs Ben Fuhrman -ohjelma, jossa oli vieraana näkyjä ja ääniä kuulevia ihmisiä. Aivan täystolkkuisen oloinen nainen alkoi eräässä vaiheessa kertoa, että ne näyt joita hän näkee ovat omituisuudessaan, mielikuvituksellisuudessaan ja hurjuudessaan senkaltaisia, ettei hän oikein jaksa uskoa niiden olevan omasta mielestään... mikä minua ihmetytti oli tohtorin reaktio: hän keskeytti alustuksen kutakuinkin alkamalla puhua naisen päälle ja vaihtoi puheenaihetta täydellisesti. Olisin odottanut nyt sentään jonkinlaista vastausta mielenkiintoiseen aloitukseen. Tuntui että Fuhrman todella pelästyi.
Tieteen ja rajatiedon vastakkainasettelu ei välttämättä ole niin tiukkaa kuin yleensä oletetaan: varsinkin nykyisin on nähtävissä jonkinlaisia lähentymisen merkkejä. Luin aikoinaan myös Jungin teoksen, ja se sisälsi aivan hätkähdyttäviä näköaloja - etenkin ollakseen tieteellisesti arvostetun uranuurtajan tekstiä.
Missä sitten kulkee raja mielikuvituksen, harhojen ja todellisuuden välillä? Siihen vastaamaan eivät rahkeeni riitä: minusta kuitenkin tuntuu, että se voisi olla ainakin piirun verran rajatiedollisempaan suuntaan kuin nykyisin. Saattaahan olla, että maailman viisain ihminen kertoo totuutta maailmastamme tälläkin hetkellä pyöreän huoneen pehmustetuille seinille.Ensinnäkin täytyy sanoa, että viestisi oli erittäin hyvä ja olen samaa mieltä "tiedon lisäämisen" vaikutuksesta. Lastenhan ajatellaan olevan viattomia, puhtaita ja "tiedolla pilaamattomia". Aikuiset puolestaan ovat oppineet jo mikä on oikeaa ja mikä väärää, mikä totta ja mikä ei ole totta. Tiedon lisääminen on selkeä prosessi, mikä muodostaa lopputuloksena lokeroitua ajattelua.
Tämän vuoksi ennenkaikkea aikuiset ovat oppineet, mikä on sosiaalisesti hyväksyttyä ja mikä ei... ei ole hyväksyttyä nähdä "yliluonnollisia ilmiöitä" tai muuten kutsuu lanttulääkäri. Kun sen vuoksi kiistää näkemänsä, ajan mittaan lakkaa myös näkemästä niitä. Tämä on klassinen elokuvissakin, kuten tälläkin hetkellä elokuvateattereissa menevässä Constantinessa, vallitseva ajatus.
Luonnollisesti lasten tapauksessa täytyy toki muistaa, että lasten mielikuvituskyky on valtava. Lapsi pystyy kuvittelemaan itselleen mielikuvitusystäviä, joiden kanssa leikkiä. Ajan mittaan mielikuvituskin lokeroituu, systemisoituu ja asettuu myös sosiaaliseen uomaan. Todennäköisesti mielikuvituskyky myös reilusti vähenee. Kokeilkaapa vain itse kuvitella nyt mielikuvitusystäviä viereenne keskustelemaan. Ei ole enää helppoa niinkuin lapsena.
On toisaalta aika vaikeaa erottaa, mikä voisi olla sitten lasten "syvemmälle ja enemmän näkemistä" ja mikä vain lasten puhdasta mielikuvitusta ja leikkiä. Olen samaa mieltä kanssasi, että raja mielikuvituksen, harhojen ja todellisuuden välillä on varsin häilyvä.
Ketjusta on poistettu 0 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Suomi on täysin sekaisin
Jo ties monettako päivää hirveä itku ja poru jostain helvetin nilviäisistä. https://www.is.fi/taloussanomat/art-20000104344724Ensimmäisestä kohtaamisesta saakka
minulla on ollut hämmentynyt olo. Miten voit tuntua siltä, että olisin tuntenut sinut aina? Sinun kanssasi on yhtä aikaa151682Aivan täysin tahallinen teko
Ei mitään puolusteluja, eikä selittelyitä. Kuljettajalle kerrottiin asiasta siinä paikanpäällä, mutta silti hän ajoi ves911411Suomussalmi saatu vihdoin maailmankartalle!
Nyt kun Suomussalmi on vihdoin viimein saatu ennennäkemättömällä tavalla maailman tietoisuuteen niin voitaisiin järjestä521333Olet saanut minut sekoamaan
Tunteiden ristiaallokossa vellominen on ollut melkoinen kokemus. Ei kukaan ole saanut minua niin raiteiltaan kuin sinä.201256Mainehaitta metsäkonefirmalle
Hukkajoen tapahtumista liikkuu paljon huhuja. Eikö kannattaisi julkaista raakkuja tuhonneen metsäkoneyrityksen nimi, kos501151Oho! Maajussi-Kallelta pakit saanut morsioehdokas Miss Suomi -kisoissa! Tunnistaisitko hänet nyt?
Hmm, tunnistaisitko?!? Onnea missihulinoihin! Lue lisää ja katso kuvat: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-maajussi-01065Myönnän sinulle nyt
Että olen erittäin mustasukkainen sinusta jo nyt. Ikävä on tämä tunne, kun tietämättömyyden solista nousee myrkkyä miele54970Pysytäänkö nainen
edelleen yhtä viileän tyynenä kun nähdään. Uskotko että tahtoessani saisin murettua tyyneytesi hyvin helposti.54847Olen käyttäytynyt ristiriitaisesti
eikä minusta varmaankaan ota mitään selvää. Se johtuu siitä, kun järki sanoo ei, ei, ei ja sydän sanoo kyllä, kyllä, kyl60839