Onko vakoiluun liitvät väitteet tuttuja inkeriläisten kohdalla?
Runsas viikko sitten Suomen Kuvalehdessä oli mm. juttu mm. vakoilusta toisen maailmansodan jälkeen. Jutussa mainittiin kaksi inkeriläistä: Karhu ja Pettinen joita epäiltiin vakoilijoiksi.
Vakoilua oli paitsi idästä länteen niin myös lännestä itään.
Kuulemieni tarinoiden mukaan vakoilijoita lähetettiin itänaapurista Suomeen ja ainakin 30 luvulla jos ei sitä ennen. Mahdollisesti liikettä oli toiseenkin suuntaan?
Tiettävästi myös Ruotsi työllisti joitakin inkeriläisiä tällä "alalla".
Jotkut taas joutuivat vakoilemaan vastoin tahtoaan.
Vakoilijoiksi leimattiin myös rajaseudun asukkaita Neuvostoliitossa ja vakoilusta myös monia tuomittiin ja ainakin osassa tapauksista ilmeisesti melko kevein perustein.
Suomessa taasen loikkareita kuulusteltiin koska heitä epäiltiin (usein myös perättömästi) vakoilusta.
Kysyisinkin minkälaisia inkeriläisiin liittyviä vakoilutarinoita tai -väitteitä taikka tuomioita olette kuulleet ?
Olisi myös mielenkiintoista kuulla perättömistä epäilyistä ja valheista.
vastaan itse tähän samaan kysymykseen erillisessä viestissä myöhemmin viikolla.
Tietoa vakoilusta
4
359
Vastaukset
- Mustilan Murre
Kukaan ei ole vakoilusta kirjoittanut ensimmäistäkään kommenttia.
Pohdin sitä onko aihe arka vai tuntematon ?
kerronpa itse tarinan.
Kulemieni kertomusten mukaan tuomion sai pohjois-Inkerissä helposti vakoilusta jos oli käynyt Suomessa. Vaikka oli yhden tuomion jo kärsinyt niin samaa henkiläöä saatettiin rangaista uudestaan.
Raja oli helppo ylittää Lempaalan seudulla (Rajajoki)ja se myös ylitettiin ainakin siinä tarkoituksessa että kauppaa käytiin rajan yli pitkään vallankumouksen jälkeenkin. Käsittäkseni tavaraa haettiin Suomen puoleleta välitettävksi Pietariin. Miten maksu tapahtui ja missä valuutassa on minulle hämärää.
Otaksuttavaa on myös että koska inkeriläisiä pakolaisia asettui Suomen puolelle (mm. Rautuun) että yhetyttä pidettiin.
Rajan ylittäminen luvatta oli kiellettyä. Erään tarinan mukaan mm. seuraavaa taktiikkaa olisi käytetty rajajoella. Joelle mentiin pyykille ja mukana oli pestävää jotta rajalla oleilu ei herättäisi huomiota. Kun rajavartijoiden silmä vältti niin pyykit heitettiin toselle rannalla ja mentiin itse perässä.
Ilmeisesti vartiointikaan ei ollut kovin tiukkaa. Eräs sukulaismies toimi alueella metsänvartijana Lempaalassa muun työnsä ohessa. Hänestä liikku juttuja hän olisi katsonut sormien läpi sitä mitä kaikkea rajalla tapahtui (myös luvattomia puun kaatajia) vaikka hänen olisi periaateessa pitänyt asiasta ilmoittta eteenpäin. Muodollisesti hän vain torui mutta antoi asian olla. Liekö asiaan vaikuttanut että kysesen metsänvartijan veljet liikkuivat ahkerasti rajalla mm. hakiessaan tavaraa Suomesta ?
Rajalaueella oli myös heinäniittyjä joenvarren kosteikoissa joten siellä kuulemani mukaan joskus kerättiin myös heinää hevosilla ja ulkoilutettiin karjaa ("oltiin paimenessa") . Joten alue tuli tutuksi ja siellä myös liikuttiin.
Vasta 1930-luvun alkupuolella alettiin rajalle vetää piikkilankoja jolloin kulku vaikeutui. Tosin eräs sukulaismies joka karkasi vankileiriltä, palasi Lempaalaan ja ylitti rajan juuri Mustilan kohdalla kaikista esteistä huolimatta koska seutu oli tuttua.- Mustilan Murre
Kerron toisen tarinan.
Olen jättänyt nimet pois siitä syystä että kaksi tarinan kerrontaan osallistunutta ei halua että kerron tarinan julkisesti siten että heidät voi tunnistaa. kaikilla kertomuksessa mainituilla henkilöillä on sama sukunimi ja he ovat hyvin lähestä sukua toisilleen ja toistensa naapureita Inkeristä joten tiettyjä lyuottamuksellisia asioita vaihdettiin sukulaisten kesken.
Sukulaismiehen Z mukaan eräs X (meidän sukua sekin) lähettetiin Suomeen 1930-luvun puoliväölin tienoilla tai vähän sen jälkeen.
Lappeenrannassa hän tapasi Y joka oli pikkuserkku Z:lle ja serkku X:lle. Y oli myös isoisäni veli. Koska Y oli jo aikasemmin loikannut Suomeen oli hän ehtinyt hankkia asunnon. Ilmeisesti X sukulaissuhteisiin vedoten onnistui suostuttelemaan Y:n jotta hän sai asua jonkin aikaa. Y:n luona. Lisäksi X:llä oli tiettävästi melko paljon kätsitä rahaa mikä ei 1930-luvun suomessa ollut haitaksi.
Z:n käsityksen mukaan Y "ymmärsi yskän" kun X ilmestyi rajan takaa hänen kotinurkillen Lappeenrantaan mutta asiasta ei voinut puhua kenenkään ulkopuolisen kanssa. Y oli vaivaantunut vierastaan koska Y:llä oli "haku päällä" neuvostoliitossa eikä kummallakaan ollut Suomen kansalaisuutta vaikka asuivat lappeenrannassa. Toisaalta serkusten sukuside oli vahva ja Y:n ongelma oli ettei hänkään voinut olla varma miten hänen sukulaisilleen tapahtuisi kotona jos hän vaikeuttaisi X:n tehtävää Suomessa.
Z joka elää tänäkin päivänä (hyvin iäkäs) on vakuuttunut että X oli värvätty vakoilijaksi. Z mm. muistelee että X:llä oli ollut jossain vaiheessa päällän Suomen armeijan asepuku Neuvstoliiton puolella ja silti hän kykeni kulkemaan vapaana kadulla jota hän on jälkeenpäinkin ihmetellyt.
Tosin Z:n toinen serkku P on sitä mieltä että X:llä oli Suomen aremiajn asepuku koska Kuusisen armeijassa joillekin annettiin se tarkotuksena hämätä suomalaisia.
Tiettävästi X vangittiin myöhemmin epäiltynä vakoilusta myös suomalaisille. X sai kuolemantuiomion mutta onnistui anomuksellaan muuttamaan sen vankeusrangaistukseksi.
Myöhemmin joutui rintamlle Kuusisen armeijaan suomalaisia vastaan. teittvästi talvisodan jälkeen X toimi kolhoosin kirjanpitäjänä, mutta viranoamset väöittivät häöen kavaktaneen kolhoosin rahat. Oman kertomuksensa mukaan X ei tiennyt rahoista mitään. X katosi tämän jälkeen.
[X:n valokuva on erään kodin seinällä ja siinä on pukuun puketunut mies solmuke kaulassa. Kuvan omistaja kertoi että X oli uskonnollinen ja luki mielellään mm. raamattua. X asui Leningradin lähistöllä jonkin aikaa kertojan kotona (kertoja oli tuolloin peini tyttö). Hän ei usko tänäkään päviänä että setäsnsä X olis kavaltanut kyseisiä kolhoosin rahoja.]
Lappeenrannassa asuneen Y:n veli K oli talvisodassa samassa puna-armeijan yksikössä kuin X ilmeisesti myös Kuusisen armeijassa. Tuolloin sukulaismies K olisi kysynyt X:ltä että miten tämä jäi kiinni. X olisi tarinan mukaan kertonut K:lle että kun "kantaa kahta eri herraa kummallakin olkapäällä niin kiinnihän siitä joutuu". Eli Z:n käsitys oli että X olisi palannut Neuvostoliitoon ollen tuolloin värvättynä suomalaisten palveluksessa (eräänlainen kaksoisagentti siis).
On myös mahdllista että X ei vakoillut tosissaan kenellekään vaan että hän avin mudollisesti totteli käskyttäjiään ja että neuvstovbiranomaiset olisivat alkaneet epäillä hän "laihoja tuloksia".
Tiedossa on X.stä lisäksi että hän oli taitava asiakirjojen laatija ("kynämies") joka oli epätavallista Lempaalan maaseudulla. Missä hän oli tuon taidon oppinut on epäselvää. X oli ollut välillä poissa kotoa pidempiä aikoja (n. vuoden) mutta oli epäselvää ainakin Z:lle missä hän oli ollut.
Mainittakoon että tarina kertojan Z:n mukaan mukaan neuvostoliitossa painostettiin vakoilijaksi ryhtymistä sillä perusteella että uhattiin esim. sukulaisten joutumista hankaluuksiin jos ei suostu. lisäksi kieltätymisestä saattoi seurata vankeustuomio.
Elossa oleva Z kertoi että häntäkin pyydettiin mutta hän kieltätyi ja joutui vankilaan.
Kysyin Z:lta "no mikset suostunut jos olisit päässyt helpommaalla ?"
Motiivi kieltäytymiselle on yllättävän yksinkertainen: Z kertoi että yleisenä käsitysenä oli seuraava: vaarana vakoilijaksi ryhtymiselle oli että jos joutui kiinni Suomen puoella wettä saataa joutua ammutuksi (siis varma kuolema). Kyse oli siis valita "kahdesta pahasta". - Mustilan Murre
Otan esille kolmannen eri tyyppisen tarinan jonka tapahtumat ovat tosia mutta vaikea tietää miten niitä pitäsi tulkita.
Kuten tunnettua inkeriläisiä pakeni Ruotsiin. Myös Ruotsin puolustusvoimat oli joistakin heistä kiinnostuneita, Jotkut toimivat mm. virallisina tulkkeina ja kantoivat Ruotsin armeijan univormua ilman koulutusta.
Mutta oliko kyse vain tulkkauksesta tms. palveluista vai jostain muustakin. Sitä on mahdoton tietää. Riippuu mm siitäkin miten vakoilu määriettellään. Jokainen voi vain mielessän arvuutella.
Missä määrin inkeriläiset auttoivat saksalaisia tiedon hankinnassa? Sekin on kai jossain määrin epäselvä?
Entä englantilaisia ? suomen kuvalehden väitteiden mukaan eräs inkeriläinen nimeltään Pettinen olisi ollut Lontoossa koulutettavana.
- Inkerinkulttuuri
Mm. Careliassa (tai Punalipussa) on ollut artikkeli inkeriläisestä vakoiljasta. Myös Lapuan Patruunatehtaan johtajan murhassa 1930-luvulla viitataan inkeriläisvakoilijaan. E
Ketjusta on poistettu 0 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Suomi on täysin sekaisin
Jo ties monettako päivää hirveä itku ja poru jostain helvetin nilviäisistä. https://www.is.fi/taloussanomat/art-20000104504829Ensimmäisestä kohtaamisesta saakka
minulla on ollut hämmentynyt olo. Miten voit tuntua siltä, että olisin tuntenut sinut aina? Sinun kanssasi on yhtä aikaa151722Aivan täysin tahallinen teko
Ei mitään puolusteluja, eikä selittelyitä. Kuljettajalle kerrottiin asiasta siinä paikanpäällä, mutta silti hän ajoi ves931459Suomussalmi saatu vihdoin maailmankartalle!
Nyt kun Suomussalmi on vihdoin viimein saatu ennennäkemättömällä tavalla maailman tietoisuuteen niin voitaisiin järjestä531359Olet saanut minut sekoamaan
Tunteiden ristiaallokossa vellominen on ollut melkoinen kokemus. Ei kukaan ole saanut minua niin raiteiltaan kuin sinä.221316Mainehaitta metsäkonefirmalle
Hukkajoen tapahtumista liikkuu paljon huhuja. Eikö kannattaisi julkaista raakkuja tuhonneen metsäkoneyrityksen nimi, kos531208Oho! Maajussi-Kallelta pakit saanut morsioehdokas Miss Suomi -kisoissa! Tunnistaisitko hänet nyt?
Hmm, tunnistaisitko?!? Onnea missihulinoihin! Lue lisää ja katso kuvat: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-maajussi-01075Myönnän sinulle nyt
Että olen erittäin mustasukkainen sinusta jo nyt. Ikävä on tämä tunne, kun tietämättömyyden solista nousee myrkkyä miele54990Pysytäänkö nainen
edelleen yhtä viileän tyynenä kun nähdään. Uskotko että tahtoessani saisin murettua tyyneytesi hyvin helposti.57885Olen käyttäytynyt ristiriitaisesti
eikä minusta varmaankaan ota mitään selvää. Se johtuu siitä, kun järki sanoo ei, ei, ei ja sydän sanoo kyllä, kyllä, kyl60859