Hyviä puolia tyttöystävässä:
-Luotettava
-Rehellinen ja oikeudenmukainen
-Todella symppis ja äärettömän empatiakykyinen
-Herkkä ja romanttinen
-Hellä hoivaaja
-Huomioonottava
Huonot puolet:
-Hiljainen
-Mielikuvitukseton
-"väritön"
-Takertuja
-Tylsä
-Stressaaja,ennakoi turhaan katastrofeja(joita sitten ei tapahdu)
-Hiljainen mustis(mustasukkainen)
-Arka ja pelokas
"Hiiri" tyttöystävänä
28
1810
Vastaukset
- ...
Mulle yksi hiiri kiitos.. Oon itsekin vähän sellainen hiiri (paitsi että en oo hiljainen) ja mun kumppanit on aina olleet ihan päinvastaisia. Ja tälläkin hetkellä kärsin tilanteesta välillä suunnattomasti, vaikka rakastankin kumppaniani mielettömästi. Ehkä voisi olla helpompaa olla saman tyylisen kanssa.
- Nördiana
Ei uskollisuusongelmia.
- jos saisin
Ei ainakaan kävis vieraissa ja olisi aina varmasti rakastava tyttöystävä:)
- Veerneri
Kyllä olis käyttöä
- thanks!
Pöh. Itse en kyllä missään nimessä haluaisi tollasta "hiiri" tyyppiä tyttöystäväkseni.. En voi sanoa olevani maailman sosiaalisin ihminen, mutta en kyllä hiljainenkaan. En kestäisi tyttöä jolla ei ole mielikuvitusta enkä voi kuvitellakaan seksiä tällaisen naisen kanssa!! Mulle itsevarma tyyppi, joka voi myöskin olla luotettava, romanttinen ym! Ainakin multa romantiikkaa irtoo ja oon todella luotettava, vaikken hiiri olekaan!
- hiirestä
Luin juuri Kyllikki Villan muistelmaromaania (ei lesb. sisältöä, mutta fiksu) ja hän sanoi miesrakastajastaan, että kun se ei ikinä sano vastaan. Kyllä ihmisessä pitää olla särmää ja temperamenttia ja mielikuvitusta. Eikä tämä tarkoita, etteikö voisi tarvittaessa olla hellä hoitaja ja hellä rakastaja. Ihmisessä pitää olla monipuolisuutta ja kykyä reagoida, olla dialogissa toisen kanssa. Ainakin minulle käy niin, että hiirien kanssa ei synny edes kaveruutta tai hyvää työkaveruutta.
Luulen, että monet hiiret ovat jotenkin lukossa, eivät uskalla reagoida.
Olen töissä lähiesimies(-nais)asemassa ja mielestäni parhaita työtekijöitäkin ovat ne, jotka ajattelevat itse ja sanovat ajatuksensa ääneen ja tarvittaessa pistävät hanttiin työpaikan asioissa.
Jopa minun kissani sanoo mielipiteensä ääneen (kovaan ääneen, varsinkin joskus öisin) ja senkin charmi on siinä että se ei ole mikään hiiri.. - mummeli52
hiirestä kirjoitti:
Luin juuri Kyllikki Villan muistelmaromaania (ei lesb. sisältöä, mutta fiksu) ja hän sanoi miesrakastajastaan, että kun se ei ikinä sano vastaan. Kyllä ihmisessä pitää olla särmää ja temperamenttia ja mielikuvitusta. Eikä tämä tarkoita, etteikö voisi tarvittaessa olla hellä hoitaja ja hellä rakastaja. Ihmisessä pitää olla monipuolisuutta ja kykyä reagoida, olla dialogissa toisen kanssa. Ainakin minulle käy niin, että hiirien kanssa ei synny edes kaveruutta tai hyvää työkaveruutta.
Luulen, että monet hiiret ovat jotenkin lukossa, eivät uskalla reagoida.
Olen töissä lähiesimies(-nais)asemassa ja mielestäni parhaita työtekijöitäkin ovat ne, jotka ajattelevat itse ja sanovat ajatuksensa ääneen ja tarvittaessa pistävät hanttiin työpaikan asioissa.
Jopa minun kissani sanoo mielipiteensä ääneen (kovaan ääneen, varsinkin joskus öisin) ja senkin charmi on siinä että se ei ole mikään hiiri..Joo hyvin kolahti ainakin mun kohdalla. Työpaikalla en oo ihan hiiri tai ollenkaan ja parisuhteessakin vaihtelee.
Tuo lukossaoleminen kertoo hyvin miksi ei pysty reakoimaan tai ei tahdo ilmaista itseään.
Eikun lukot auki kaikki hiiret ettei yöllä mielipiteensä [minunkin kissa;-)] ilmaisevat kissat syö meitä... - .........
Pakko kommentoida, että "hiiretkään" (onpa muuten ilkeä nimitys) eivät varmaankaan viihtyisi teidän parin kaltaisen seurassa. Vaikutatte olevan aika yli-itsevarmoja ja sosiaalisia, ja sellainen yleensä pelottaa arkoja ihmisiä liikaakin. Tuollainen hyökkäävä sosiaalisuus saa arat ja ujot vielä enemmän kuoreensa. En minäkään haluaisi seurustella noin itsekeskeisen ihmisen kanssa. Juuri tuollaiset pettävätkin helposti, kun eivät osaa hillitä sosiaalisia halujaan.
Olen itsekin muuten esimiesasemassa töissä, ja mielestäni hiljaiset ovat parhaita työntekijöitä, koska heillä työaikaa ei tuhlaannu juoruiluun ja pahanpuhumiseen ja työilmapiirin myrkyttämiseen.
- Catsy_666
Minä pystyn murtautumaan välillä rajustikin hiiren roolista ulos, mutta sitten lopulta palaan siihen hiirimäisyyteen. Kai se hiirimäisyys johtuu liian autoritäärisestä kasvatuksesta.
- eläinkuosi
No uskollisuudesta ei ainakaan luulisi olevan kysymyksiä, oma tyttöystävä on välillä vähän turhankin menevä, ei sillä että siinä olisi mtn pahaa mutta itse pidän enemmän hiljaiselosta. (tylsäkö olen kenties)
- Tintti50
olen tuollainen, mutta en siinäkään täydellinen;) Eli olen vain puoli-Hiiri.
Koska olen iloinen, puhelias ja hyvässä seurassa viihtyvä, en takertuva, mutta uskollisuus kuuluu mielestäni parisuhteeseen.
Ja hei kaikki Ihanat Naiset: OLEN VAPAA :)
Exxä ei pystynyt tuntemaan intohimoa juuri noiden positiivisten luonteenpiirteiden takia???!!!
Ne kuulema ovat hetero-ominaisuuksia??!!
Eli jos joku Hiiren haluaa niin meilaappas rohkeasti :)
[email protected]- Sipuli
Puolihiiren voisin halutakin ;) Sellainen särmikkään sydänkäpysen. :)
- _kissanainen_
Harmaa, hiljainen piipittäjä. Lymyilee nurkissa, nakertaa johdot ja syö saippuaa. Syö jopa myrkkyä jos et valvo hänen tekemisiään!
Piipertävä pesänrakentaja joka lisääntyy nopeasti ja runsaslukuisena, kohta koko kämppä on täynnä hiiriä ja hänen perhettään. Se siitä sympatiasta ja empatiasta.
Huomioi lähinnä itsensä ja omat tarpeensa, ei ymmärrä toisten erilaisia tarpeita eikä hyväksy niitä. Pitää sinua outona jos käyttäydyt toisin kun hän. Siis mielikuvitukseton ja mustasukkainen?
Tuo luotettavuus, oikeudenmukaisuus ja rehellisyys ovat lähinnä vain takertumista ja tyhmyyttä. Hiiri ei osaa tehdä mitään tavoistaan poikkeavaa jollei hänelle anna virikkeitä, kuten juoksupyörä häkkiin tai porkkanaa terveyssyistä.
Ja sitten jos päästät hiiren yksin ulos vailla valvontaa tulee joku huuhkaja ja nappaa hänen, syö suihinsa ja sen pituinen se. se siitä arkuudesta ja pelokkuudesta, hiirellä ei ole luontaista puolustusmekanismia, muuta kuin hyssytellä hiljaa piilossa.- toinen kissa
Lisäisisin tuohon että epäsiisti ja mauton pesänrakentaja. Levittää tauteja myös.
- huuhkaja ja vie...
on sekin koettu... kuvasin kerran yhtä, että hän käyttäytyy kuin koiranpentu, joka lähtee seuraamaan ketä vaan, joka on "ystävällinen"... ja hän istuikin suhteen päättymisen jälkeen illat pitkät baarissa odottamassa seuraavaa "emäntää/isäntää" että sen pituinen tosiaan se, ei kiitos!
mutta joo-o repesin... en ole hiiri enkä kyllä huuhkajakaan - vielä! - terrierinainen
huuhkaja ja vie... kirjoitti:
on sekin koettu... kuvasin kerran yhtä, että hän käyttäytyy kuin koiranpentu, joka lähtee seuraamaan ketä vaan, joka on "ystävällinen"... ja hän istuikin suhteen päättymisen jälkeen illat pitkät baarissa odottamassa seuraavaa "emäntää/isäntää" että sen pituinen tosiaan se, ei kiitos!
mutta joo-o repesin... en ole hiiri enkä kyllä huuhkajakaan - vielä!Tuommoista baarissa odottavaa palveluskoiranpentua minusta ei saa tekemälläkään, mutta voisin olla iloinen, terhakka ja leikkisä terrieri. Luotettava ja tottelevainen joskus, mutta mielenkiintoisen paikan tullen karkaisin kyllä tutkimaan ympäristöä. Lähinnä hajuja ja makuja, karkailuni ei liittyisi mitenkään juoksuaikaan. Baarissa en kyllä latkisi kaljaa, olen enemmänkin luontokoiria. Latkisin vettä puroista ja lätäköistä tilaisuuden tullen.
Hiirelle ei taida olla maailmankaikkeudessa mitään muuta tarkoitusta kun lisääntyä ja täyttää maa? Hiiri raapii ravintonsa sieltä täältä ja ravintoketjussa sen tarkoitus on vain päätyä jonkun petolinnun suuhun. Sellainen siis on pieni kiltti hiirulainen. - mutta..
huuhkaja ja vie... kirjoitti:
on sekin koettu... kuvasin kerran yhtä, että hän käyttäytyy kuin koiranpentu, joka lähtee seuraamaan ketä vaan, joka on "ystävällinen"... ja hän istuikin suhteen päättymisen jälkeen illat pitkät baarissa odottamassa seuraavaa "emäntää/isäntää" että sen pituinen tosiaan se, ei kiitos!
mutta joo-o repesin... en ole hiiri enkä kyllä huuhkajakaan - vielä!Jep mutta meitä hiiriäkin on monenlaisia. Mä olen aivan älyttömän kiltti, aivan liian kiltti. Osaan ja haluan ottaa muut ihmiset huomioon tilanteessa kuin tilanteessa. En osaa valehdella ja yleensä myös uskon muista ihmisistä hyvää. Oon megatunnollinen ja pidän aina lupaukseni, vaikka se olisi vaikeaakin. Lisäksi olen ujo ja herkkä.
Mutta. Mä en ole tyhmä. Huomaan kyllä, jos mua yritetään käyttää hyväks ja sellaiseen en suostu. Erotan ihmisistä aidon ja feikin kiinnostuksen ja jälkimmäistä välttelen. Se että osaan ottaa huomioon muut ihmiset, vaatii jonkinasteista ihmistuntemusta, minkä ansiosta mulla on paljon ystäviä ja tuttuja. Tulen toimeen kaikenlaisten ihmisten kanssa ja sen takia musta tykätään töissä niin työkamujen kuin asiakkaidenkin puolelta. Niin ja kun mut on jätetty tai olen itse ollut jättäjänä, en ole jäänyt kuin nalli kalliolle odottelemaan uutta, vaan käsitellyt eron, osannut elää myös itsenäistä tasapainoista elämää ja solmia myös ajallaan uuden suhteen.
Olen hiiri ihan mielelläni, koska siihen liittyy paljon mun luonteen hyviä ominaisuuksia :) Ne huonot ja veemäiset on sitten asia ihan erikseen :) - lenturi*
mutta.. kirjoitti:
Jep mutta meitä hiiriäkin on monenlaisia. Mä olen aivan älyttömän kiltti, aivan liian kiltti. Osaan ja haluan ottaa muut ihmiset huomioon tilanteessa kuin tilanteessa. En osaa valehdella ja yleensä myös uskon muista ihmisistä hyvää. Oon megatunnollinen ja pidän aina lupaukseni, vaikka se olisi vaikeaakin. Lisäksi olen ujo ja herkkä.
Mutta. Mä en ole tyhmä. Huomaan kyllä, jos mua yritetään käyttää hyväks ja sellaiseen en suostu. Erotan ihmisistä aidon ja feikin kiinnostuksen ja jälkimmäistä välttelen. Se että osaan ottaa huomioon muut ihmiset, vaatii jonkinasteista ihmistuntemusta, minkä ansiosta mulla on paljon ystäviä ja tuttuja. Tulen toimeen kaikenlaisten ihmisten kanssa ja sen takia musta tykätään töissä niin työkamujen kuin asiakkaidenkin puolelta. Niin ja kun mut on jätetty tai olen itse ollut jättäjänä, en ole jäänyt kuin nalli kalliolle odottelemaan uutta, vaan käsitellyt eron, osannut elää myös itsenäistä tasapainoista elämää ja solmia myös ajallaan uuden suhteen.
Olen hiiri ihan mielelläni, koska siihen liittyy paljon mun luonteen hyviä ominaisuuksia :) Ne huonot ja veemäiset on sitten asia ihan erikseen :)Mitäs jos olisit hiirulaisen sijaan ihan lepakko vaan? Lepakko on hiirulaisten jälkeen yleisin nisäkäslaji, sosiaalinen ja monin tavoin samankaltainen kuin hiirulainen, mutta lepakot osaavat sentään lentää. Elävät suurissa yhdyskunnissa, tulevat mainiosti toimeen keskenään ja sosiaalisina eläiminä myös joissain tapauksissa jopa puolustautuvat yhteistä vihollista vastaan. Lepakko on myös hiirulaiseen verrattuna hyötyeläin, syö hyönteisiä ja pikkutuholaisia. Sen älykkyydestä ei ole todisteita, mutta sosiaalinen käyttäytyminen ja yhteisön tavat kielivät jonkinasteisista älynlahjoista.
- Sipuli
lenturi* kirjoitti:
Mitäs jos olisit hiirulaisen sijaan ihan lepakko vaan? Lepakko on hiirulaisten jälkeen yleisin nisäkäslaji, sosiaalinen ja monin tavoin samankaltainen kuin hiirulainen, mutta lepakot osaavat sentään lentää. Elävät suurissa yhdyskunnissa, tulevat mainiosti toimeen keskenään ja sosiaalisina eläiminä myös joissain tapauksissa jopa puolustautuvat yhteistä vihollista vastaan. Lepakko on myös hiirulaiseen verrattuna hyötyeläin, syö hyönteisiä ja pikkutuholaisia. Sen älykkyydestä ei ole todisteita, mutta sosiaalinen käyttäytyminen ja yhteisön tavat kielivät jonkinasteisista älynlahjoista.
Niin, viroksi lepakko taitaakin olla nahkhiir. :)
- Ardea_C
Sipuli kirjoitti:
Niin, viroksi lepakko taitaakin olla nahkhiir. :)
Hiirellä ja lepakolla on hyvin paljon yhteistä, molemmat kuuluvat lisäksi maailman suurilukuisimpiin nisäkäspopulaatioihin. Lepakko on kuitenkin sosiaalisesti kehittyneempi ja oletettavasti siis myös älykkäämpi. Lepakolla on kykyjä ja ominaisuuksia joista ihminenkin voisi olla kateellinen. Lentämisen taito ja kyky suunnistaa radiosignaalin avulla ovat jotain sellaista mihin me emme pysty. Lepakon ulkonäkö pettää, julmannäköisen kuoren alla sykkii sosiaalinen, huolehtiva äidinsydän. Jyrsijät ovat barbaareja ja syövät jopa omia jälkeläisiään, sosiaalisuuskin rajoittuu pelkkään pariutumiseen ja lajitoveri on pahin vihollinen. Näinhän se toki menee usein myös ihmisellä.
Aika minnihiirimäinen käsitys teillä on jyrsijöistä. Kannattaisi tutkia biologiaa hiukan tarkemmin. - TODELLA HÄMMÄSTYNYT
Ardea_C kirjoitti:
Hiirellä ja lepakolla on hyvin paljon yhteistä, molemmat kuuluvat lisäksi maailman suurilukuisimpiin nisäkäspopulaatioihin. Lepakko on kuitenkin sosiaalisesti kehittyneempi ja oletettavasti siis myös älykkäämpi. Lepakolla on kykyjä ja ominaisuuksia joista ihminenkin voisi olla kateellinen. Lentämisen taito ja kyky suunnistaa radiosignaalin avulla ovat jotain sellaista mihin me emme pysty. Lepakon ulkonäkö pettää, julmannäköisen kuoren alla sykkii sosiaalinen, huolehtiva äidinsydän. Jyrsijät ovat barbaareja ja syövät jopa omia jälkeläisiään, sosiaalisuuskin rajoittuu pelkkään pariutumiseen ja lajitoveri on pahin vihollinen. Näinhän se toki menee usein myös ihmisellä.
Aika minnihiirimäinen käsitys teillä on jyrsijöistä. Kannattaisi tutkia biologiaa hiukan tarkemmin.sinä vedät aina näitä "juttuja". Tosi upeeta lukea... varsinkin kun on aina asiallisissa jutuissa. Sinulla on kyllä harmaat solut aivoissa käytössä koko ajan. Onko mitään asiaa maailmassa, josta et voi ottaa kantaa asiallisilla vastauksilla. Haluaisin, että jatkat edelleen samalla linjalla, olen fanisi :)
- säkin samaan,jos
TODELLA HÄMMÄSTYNYT kirjoitti:
sinä vedät aina näitä "juttuja". Tosi upeeta lukea... varsinkin kun on aina asiallisissa jutuissa. Sinulla on kyllä harmaat solut aivoissa käytössä koko ajan. Onko mitään asiaa maailmassa, josta et voi ottaa kantaa asiallisilla vastauksilla. Haluaisin, että jatkat edelleen samalla linjalla, olen fanisi :)
osaisit käyttää tietokonettas! :D
- Catsy_666
huuhkaja ja vie... kirjoitti:
on sekin koettu... kuvasin kerran yhtä, että hän käyttäytyy kuin koiranpentu, joka lähtee seuraamaan ketä vaan, joka on "ystävällinen"... ja hän istuikin suhteen päättymisen jälkeen illat pitkät baarissa odottamassa seuraavaa "emäntää/isäntää" että sen pituinen tosiaan se, ei kiitos!
mutta joo-o repesin... en ole hiiri enkä kyllä huuhkajakaan - vielä!Minä tykkään maata, käydä lenkillä ja syödä, eikä sitten muuta. Pieni Silkkinen II tosin kertoo löytävänsä minun karvojani joka paikasta.
Minä en kyllä pistä päätäni syliin luoden anovan katseen silmiin. - Ardea_C
Catsy_666 kirjoitti:
Minä tykkään maata, käydä lenkillä ja syödä, eikä sitten muuta. Pieni Silkkinen II tosin kertoo löytävänsä minun karvojani joka paikasta.
Minä en kyllä pistä päätäni syliin luoden anovan katseen silmiin.Käsityksesi koirasta on rajoittunut ja ahdasmielinen. Koirahan on ihmisen paras ystävä? Koiran pitkä historia perustuu ihmisen kehityksen metsästäjästä agrikulttuuriseksi yhteisöeläjäksi. Koira ohella kissa on ainoa luontokappale joka on osannut hyödyntää tätä muutosta. Koira on kesyyntynyt niin ettei se enää pärjää ilman elättäjää. Kissalla on vielä sentään vaistot, mutta rodunjalostus on tehnyt siitäkin jo osin vain pelkän sohvatyynyn.
Koiran perusluonne on laumaselviytyminen, eli metsästys yhdessä laumanjohtajan kanssa. Jos tykkäät maata, lenkkeillä ja syödä, olet todennäköisesti lähempänä homo sapiens urosta kuin peruskoiraa. Koira seuraa, osallistuu, tottelee laumanjohtajan käskyjä jotka lopulta tähtäävät lauman yhteisen saaliin arvojärjestyksen mukaiseen jakoon. Koira voisi siis olla lesbolle avuksi esimerkiksi parinvalinnassa. Koira lyöttäytyy kivan naisen seuraan, liehittelee tätä ja tekee saaliin puolustuskyvyttömäksi. Sitten tulee alfanaaras ja nappaa saaliin. Koiran kanssa yhdessä sitten nautitaan hänen meille suomasta jakamattomasta huomiosta ja meistä tulee ah niin onnellisia, niin onnellisia … sen pituinen se.
- Minä_
Ei hiirtä kiitos, vaikkakin hiireen varmaan luottaisi enemmän ja olo olisi varmaa jne =o mutta tylsistyisin minä ainakin alta aikayksikön :(( Haluisin olla hiirifani mutta olen niin elämää täynnä että hiiret yleensä säikähtävät :D Naisessa pitää olla tempperamenttia (muttei liian kanssa) :) ja sellaista, elämän himoa ja seikkailun halua :) uskollisuutta ja huumorintajua :D rimmas (;
- :)
Pitää sanoo että hiiressä on paljon hyviä puolia. En ole itse hiiri mutta ottaisin mielelläni hiiren :). Se tasapainoittaisi monia omia ominaisuuksiani, plus että ihastun usein hiirentapaisiin tyttöihin :))
- joojajuu
Tarinasi lienee fiktiivinen, mutta leikitään, ettei se ole sitä.
Tyttöystävässäsi on todella paljon hyviä puolia ja juuri sellaisia puolia, joita tarvitaan rakentamaan hyvää suhdetta. Hänen kanssaan on varmasti turvallista ja luontevaa olla. Itse arvostaisin juuri noita puolia yli kaiken.
Jos tarkastellaan sitten noita puolia joista et pidä, niin hiljaista ihmistä voi hellästi kannustaa puhumiseen ja aiheesta voi alkaa rakentavan keskustelun. Pitää myös muistaa, että jotkut ihmiset ovat vaan luonnostaan hiljaisempia kuin toiset, eli pitää selvittää, onko hiljaisuus hänen luonteen ominaisuutensa, vai onko kyse puhumisen vaikeudesta, uskalluksen puutteesta.
Mielikuvituksettomuuteenkin on olemassa olemassa erilaisia harjoitteita, materiaalia löytyy varmasti netistä tai kirjastosta. Uskon että mielikuvitustaankin voi harjoittaa, kuten kaikkia ominaisuuksiaan. Tosin jos seura tuntuu mielikuvituksettomalta, niin eihän se haittaa, jos itsellä on tarvittava määrä mielikuvitusta (onko sulla?) ja jos toisen saa mukaan yhteisiin juttuihin.
"Väritön" tarkoittanee ulkoista olemusta. Ei uskalla heittäytyä hulluttelemaan esim. uuden tyyppisellä pukeutumisella. Tähänkin vaan kannustamista, että edes kokeilisi jotakin uutta, vaatetta, kampausta jne..
Takertujaa voi myös vähitellen opettaa antamaan tilaa, mutta pitää edetä pienin askelin. Takertuminen on luottamuksen puutetta, joka korjaantuu vain sillä, että oppii luottamaan. Jos sanot meneväsi jonnekin pariksi tunniksi, pidä lupauksestasi kiinni. Takertujalle on pahinta se, että hänen vähäinenkin luottamuksensa rikotaan. Jos sanot meneväsi kioskilla käymään, älä eksy kaljalle!:)
Tylsä? Tätä minun on vähän vaikea hahmottaa, että minkälainen ihminen on tylsä. Herkkä, romanttinen, hellä, hoivaaja ja huomioonottava ei voi olla tylsä. Tässä kohtaa toivon, että mietit itse, mitä kaipaat toiselta. Kaipaatko jotakin sellaista, jota ei ole olemassakaan.
Stressaaminen on yksilöllistä. Se voi kyllä pidemmän päälle alkaa vaivaamaan toista, mutta tähänkin on olemassa hyviä kirjoja, joita lukemalla löytää uudenlaisia ajatuskuvioita, oppii höllentämään ja luottamaan että elämä kantaa.
Ole ymmärtäväinen häntä kohtaan, äläkä vaan missään tapauksessa kimpaannu siitä, että hän stressaa. Yritä rauhoitella mieluummin.
Mustasukkaisuus on luottamuksen puutetta ja siinä sinä voit auttaa paljon.
Arkuus ja pelokkuus ovat juuri sitä itseensä luottamisen puutetta. Jostain ne tulevat, joskus aikojen alussa syntyneet, mutta korjaavat kokemukset auttavat pääsemään pelokkuuden yli. Sinulla on vastuullinen tehtävä hänen kumppaninaan tässä ja monessa muussakin mainitsemassasi asiassa, mutta riittää että olet hänelle samaa hyvää, mitä hän on sinulle, niin tilanne korjaantuu vähitelle.
Kukaan meistä ei ole täydellinen, ja on kohtuullista ja oikein, että meidän hyviin puoliimme kiinnitetään huomioita ja meitä arvostetaan juuri niiden vuoksi.
Se mihin kiinnität huomiosi, lisääntyy! tai puolisosi sanoo sinusta, että olet tylsä, mielikuvitukseton, takertuja, näyttää, että paljonkaan välittämistä ei ole jäljellä. Toivottavasti näin ei ole.
Kaikki nuo luonteenpiirteet voivat olla totta, mutta tunnetkohan tyttöystäväsi todella? Hiljaisen ihmisen sielunmaailman tajuaminen on vaikeaa, jos samantyyppistä ihmistä ei ole elämässään aiemmin tuntenut hyvin.
Kiistämättä luonnehdintaasi, herkkä ja romanttinen ihminen harvoin on kovin mielikuvitukseton, ehkäpä pinnan alla on enemmänkin sinun löydettävänä..?
Kirjoitan tämän siksi, että noin monen -puolen takia kannattaa ehkä pysähtyä miettimään, josko toisen hiljaisen, tylsän kuoren alla olisi myös jopa intohimoa yms. Ja jos ei, jos kaikki on juuri noin, olisitko itse onnellisempi menevän ja värikkään, dramaattisen ja impulsiivisen, mitään pelkäämättömän dominan varjossa?
On myös usein niin, että monikin meistä vaikuttaa suuresti jossain piirteissä itseään voimakkaamman vierellä jopa päinvastaiselta luonteelta, vaikkei olisikaan.
Jos suhteessa on suuresti tyytymätön toisen ominaisuuksiin ei yhdessäolo ehkä kannata pidemmän päälle. Jatkuva tyytymättömyys syö suhdetta joka tasolla.
Jokainen meistä on enemmän tai vähemmän kompromissi ihanteista, etenkin pidemmässä suhteessa.
Tyytyväisyys on onnellisuuden avain. Sinun tapauksessasi tyytyväisyys on sitä että, "hiiri-tyttöystäväsi" -puolet painavat enemmän vaa'assa kuin - -puolet.
Samoin hänen kannaltaa ajateltuna sinun hyvät ja huonot puolesi, koska jokainen pitää siitä, että hänestä pidetään ja häntä arvostetaan.
Paljon hyvää olet hänessä kokenut ja nähnyt, koska olette yhteen päätyneet. :)
Toivon teille onnea!
Omalta kohdaltani voin sanoa, että tuon luonnehdinnan kaltainen ihminen ei ehkä minun intohimojani kuohahduttaisi, valitettavasti ihastun useimmiten vain vaikeisiin ja monimutkaisiin ihmisiin, joilla on myös omia ongelmia taakkanaan ja kenellä ei ole kovin paljon välittämistä annettavanaan, vaikka mielikuvitusta, värikkyyttä ja joskus jopa upeaa dialogiakin jne löytyisikin.
Joten, ehkäpä olet se onnekas, joka olet osunut kultasuoneen! ;)
Ketjusta on poistettu 3 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
- 1582001
Kun viimeksi kohtasitte/näitte
Mitä olitte tekemässä? Millainen ympäristö oli? Löydetään toisemme...1311774Olet kyllä vaarallisen himokas
Luova, kaunis, määrätietoinen, pervo, mielenkiintoinen, kovanaama, naisellinen ja erikoinen.1021547- 721250
Anna vielä vähän vihreää valoa
Teen sitten siirtoni, nainen. Tiedän, että olet jo varovaisesti yrittänyt lähestyä, mutta siitä on jo aikaa. Jos tunnet171233- 681191
- 220988
- 70815
- 45750
Miksi homous puhuttaa konservatiiveja vuodesta toiseen?
Kysymykseen on vastattukin Kansanlähetyksen osalta: "Miksi sukupuoleen ja seksuaalisuuteen liittyvät asiat ovat konserv194723