Olen eroamassa pitkästä suhteesta, mutta aina kun otan eron puheeksi, niin alkaa tyttöystäväni uhkailemaan erolla.Minä olen hänen mielestään se, joka ajaa hänet itsemurhapuheisiin, kun otan eron esille.Ongelmaani pahentaa se, että tyttöystävälläni ei ole ystäviä, eikä kavereita, joten hän viettää kaiken aikansa minun kanssaan ja se on alkanut ahdistamaan pahasti, kun hänellä ei ole muuta suhteen ulkopuolista elämää.Suhteemme on siis lähes jatkuvaa yhdessäoloa ja koen sen niin ahdistavaksi, että olen eroamassa, mutta kun otan eron puheeksi alkaa puheet itsemurhasta.Tahtoisin keskustella erosta, mutta menee aina vaikeaksi hänen puoleltaan, alkaa syyttelyt ja asioiden vääntäminen.Olen kehottanut menemään puhumaan itsemurhasta lääkäriin tai asiantuntijalle, mutta hän ei mene, vaan sama jatkuu.Tiedän, että itsemurhalla uhkailu on sairasta ja en kestä sitä enää kovin kauan.
Lisäksi minua painaa noissa itsemurhapuheissa se, että toinen vanhempani teki aikoinaan itsemurhan, kun olin teini-ikäinen.
Nainen uhkaa itsemurhalla
43
2470
Vastaukset
- mukaanvain
Ota tyttösi kädestä kiinni ja menkää yhdessä terapiaan. Te kumpikin tarvitsette apua.
Vie hänet kädestä pitäen jumppasalille, luennoille, kirjakeskustelutapahtumiin, minne vain jossa on muita ihmisiä. Vedä hänet mukaan keskusteluihin muiden kanssa.
Ei riitä että sinä käsket hänen mennä, tiedät jo ettei hän mene yksin.
Hänen saadessaan jutella muiden kanssa hän kenties herää horroksestaan ja huomaa että muitakin ihmisiä on olemassa ja että he eivät syö elävältä.
Hän tarvitsee kontaktia muihin, jos se vaatii sinun osallistumista, tee se.
Kyllä hän aikanaan huomaa pärjäävänsä omillaan, voitte kumpikin elää omaa elämäänne, olla silti puheväleissä keskenänne. - Itsemurhalla_uhkailu
Hän ei lähde terapiaan tai mielenterveystoimistoon, vaikka lähtisin hänen kanssaan, kysytty on.Hänellä ei ole halua ottaa kontaktia juuri muihin ihmisiin, sekin on jo koettu yhdessä, monesti niistä muista ihmisistä löytyy sellaisia ongelmakohtia, että pitää vältelllä esim.tupakanhaju, käsittävät väärin asioita, eivät ymmärrä häntä ...
- Apujalöytyykyllä
Kannattaa olla yhteydessä sinne paikalliseen terveydenhuoltoon, jossa hän asioi, kyllä sieltä järjestyy vaikkapa kotikäynti, jos henkilö ei ole suostuvainen lähtemään vastaanotolle ja ääritapauksessa, jos tilanne on niin akuutti, että ko. henkilö alkaa tehdä konkreettisesti itselleen jotain, niin on soitettava 112. Hänellä voi olla myös myös jonkunsortin persoonallisuushäiriö, johon tuollainen käyttäytyminen voi liittyä. Eikä myöskään sinun syyllistäminen omaa henkeä uhkaamalla erotilanteessa ole oikein sinua kohtaan, joten hae vaan apuja rohkeasti tilanteeseenne ja juttele viranomaisten kanssa, ja apuja hän todella tarvitsee, koska se on hätähuuto, joka pitää ottaa todesta.
- yunaG
Kerro jollekulle tytön perheenjäsenelle. Onko hänellä äitiä, isää tai sisaruksia? Tätiä tai setää? Sanot että olet lähdössä ja pelkäät että hän tappaa itsensä. Sitten pakkaat kamasi ja lähdet.
- sääli.on.sairautta
Mitä siinä on muuten pelkäämistä. Jos mies haluaa päästä hänestä eroon, niin pääseepähän lopullisesti.
- ljpx
Itsemurhalla uhkailu on todella väärin ja huono selviytymiskeino hänelle. On todella raakaa, että hän näin käyttää sinun menneisyydessäsi olevaa asiaa kiristyskeinona. Kerro tämä hänelle.
Tyttöystävälläs tuntuu olevan psyykkisiä ongelmia, joihin hän tarvitsee hoitoa ja nyt hän on ripustautunut sinuun. Jos todella haluat erota eikä sitä voi mikään muuttaa, niin kerro asiasta ja pane toimeksi, kerro, että hänen pitäisi hakea apua etkä voi siinä häntä auttaa. Kaikki ovat vastuussa omasta elämästään loppujen lopuksi, mutta että aiot auttaa häntä kertomalla muille. Sitten vain teet niin kuin ehdotettiin:
- Kerro itsemurhauhasta hänen vanhemmilleen tai läheisilleen
- Soittaa terveyskeskukseen ja kertoa tilanne
Ehkä hänen vanhempansa voisivat tulla paikalle, kun lähdet sieltä kotoa pois, jos asutte yhdessä.
Jos et ole ihan varma erohaluistasi, niin teidän kannattaa mennä pariterapiaan. Kirkon perheneuvonta on ilmaista. Voi siellä tietysti erostakin puhua.
Erolla uhkailevalla on huonot taidot käsitellä ongelmia, se on iso ongelma pariduhteessa. Mutta ongelmia voi oppia käsittelemään toisella tavalla, jos sitä haluaa. Sellaiseen suhteeseen, jossa toistuvasti uhataan itsarilla ei mielestäni kannata jäädä, ellei toinen ole halukas oppimaan toista tapaa puhua asioita. - jotkutvaanuhoo
Tiedoksi aloittajalle, minulle teki aikoinaan yksi mies samaa uhkaili itsarilla, oli niin mahoton ettei suhdetta voinut tulla. totesin vain että oma asiasi mitä teet elämälläsi. Ei se mies mitään itsaria tehnyt, se oli vain epätoivoista uhoomista, nykyään jatkaa naisten pyörittämistä edelleen, eli on sillä elämä omalla tavallaan kunnossa.
Jos huolettaa tekeekö sen, kerro sen perheelle ,vanhemmille, he pitävät huolta. ei kannata roikkua ahdistavassa suhteessa vaan jonkun uhkailun takia. - ikäväihmisenluo
Läheisriippuvaisen lapsena alkoholistiperheessä eläneen naisen itsemurhariski on todellinen. Hänelle voi olla niin suuri kynnys mennä pois tutusta ja turvallisesta ettei kykene muutokseen. Jo lasten kasvaminen on kova paikka saati että puoliso jättäisi. Vastuun ottaminen itsestään on liian iso askel jos elää keskellä lapsuuden traumoja. Vain kuolema erottaa teidät. Hyväksy se.
- virkatie
Ei kuolema vaan viranomainen. Aloittaja tosiaankin ottaa yhteyttä alueen terveyskeskukseen, siellä ohjataan oikealle taholle. Nainen kuuluu tahdonvastaisen hoidon piiriin, ja pitkäaikaisena puolisona sinä olet ainoa joka mielestäni voi tämän asian hänelle hoitaa, ellei kuin ihmeen kaupalla ilmesty äitiä, sisaruksia tms. hommansa hoitamaan. Ensin hänen pitäisi tosin ehkä itse ilmoittaa sinut virallisesti lähimmäksi omaisekseen. Mutta voit itsekin tarkistaa tahdonvastaisen hoidon kriteerit. jotenkin tähän tapaan että psyykkisesti henkilö on sellaisessa tilassa, että on vaaraksi muiden tai omalle hengelle ja terveydelle (itsemurhauhkaukset). Ja henkilö ei suostu vapaaehtoiseen hoitoon. Virkalääkäri tekee lähetteen/päätöksen tahdonvastaisesta hoidosta lähiomaisen pyynnöstä.
Kuuluu osastolle kunnes on diagnosoitu mikä häntä vaivaa, ja jokin apu saatu ongelmiinsa ainakin alulle. Tällä välin sinä olet muuttanut pois. Silloin olet ainakin tehnyt voitavasi.
Hei.
Oletkin jo saanut paljon kommentteja kurjaan tilanteeseen, jossa olet itsemurhalla uhkailevan tyttöystävän takia. Hänellä on paha olo, hän toimii itseään vastaan. Sinun tosiaan kannattaa kertoa hänen perheelleen tilanne. Mutta sitä ennen kannattaa sanoa hänelle itselleen, että aiot kertoa hänen uhkailuista, koska olet huolissasi, etkä tahdo hänen tekevän itselleen mitään. Sano myös, ettei hän uhkailullaan saa sinua pysymään suhteessa, josta tahdot irrottautua. Sano myös, että uskot hänen selviytyvän erostanne, koska niin varmaankin tulee käymään. Sitten kerrot hänen perheelleen uhkauksista.
Olisi hyvä, että hän menisi avun piiriin, apua hän selvästi tarvitsee. Ellei hän mene, sinä et voi asialle mitään, valitettavasti. Voit toki etsiä hänelle puh numeroita, joista hän saa apua itselleen, jotta hän ei koe jäävänsä tyhjän päälle.
Ei ehkä olisi huono juttu, että sinä menisit muuta,an kerran jonkun ulkopuolisen kanssa puhumaan eroon liittyvistä tunteista ja siitä mitä kaikkea tämä itsemurhalla uhkailu aikaansaa sinussa.
Voimia ja kaikkea hyvää,
Pirkko-pappi- uteliais
Kuinkas se nykyään on, joutuuko itsemurhan tehnyt helvettiin vai mikä on päivän tulkinta?
Kirkolla voisi olla merkittävä rooli itsemurhien ehkäisyssä. Varsin usein kyse on taloudellisista seikoista. Kirkolla olisi rahaa päästää ahdinkoon ajautuneet pälkähästä esim. maksamalla velat, hankkimalla asunnon jne.
Ja onhan kirkko luvannut auttaa laittomasti maassa olevia, kielteisen päätöksen saaneita turvapaikanhakijoitakin. Jopa lupaamalla maksaa asianajokulut. Moni "oma" olisi ylen tyytyväinen tällaisesta avusta ja sitä kautta moni tragedia jäisi toteutumatta.
Mutta mitä tekee kirkko? Toivottelee voimia. uteliais kirjoitti:
Kuinkas se nykyään on, joutuuko itsemurhan tehnyt helvettiin vai mikä on päivän tulkinta?
Kirkolla voisi olla merkittävä rooli itsemurhien ehkäisyssä. Varsin usein kyse on taloudellisista seikoista. Kirkolla olisi rahaa päästää ahdinkoon ajautuneet pälkähästä esim. maksamalla velat, hankkimalla asunnon jne.
Ja onhan kirkko luvannut auttaa laittomasti maassa olevia, kielteisen päätöksen saaneita turvapaikanhakijoitakin. Jopa lupaamalla maksaa asianajokulut. Moni "oma" olisi ylen tyytyväinen tällaisesta avusta ja sitä kautta moni tragedia jäisi toteutumatta.
Mutta mitä tekee kirkko? Toivottelee voimia.Hei utelias.
Kysyt päivän tulkintaa siihen joutuuko itsemurhan tehnyt helvettiin. Minun ajatusteni mukaan itsemurha ei todellakaan ole syy helvettiin joutumiselle. Se on epätoivoisen ihmisen teko. Epätoivo ei ole syy kadotukseen. Jumalan käsissä olemme elämässä ja kuolemassa. Kirkko, seurakunta auttaa monin tavoin esimerkiksi kaikenlaisten ongelmien keskellä eläviä ihmisiä. Myös epätoivoisia, asunnottomiakin ja avustaa taloudellisesti eli tekee näitä asioita, joita kirkolta toivot.
Pahastuit siitä, että minä toivotan täällä palstalla voimia. Ikävää, jos se on sinusta loukkaavaa. Täällä en juuri muuta voi. Seurakunta työntekijöineen tekee paljon muutakin kuin toivottaa voimia.
Ystävällisesti,
Pirkko-pappi- tavall-ent-srklainen
kuunteleva_kirkko kirjoitti:
Hei utelias.
Kysyt päivän tulkintaa siihen joutuuko itsemurhan tehnyt helvettiin. Minun ajatusteni mukaan itsemurha ei todellakaan ole syy helvettiin joutumiselle. Se on epätoivoisen ihmisen teko. Epätoivo ei ole syy kadotukseen. Jumalan käsissä olemme elämässä ja kuolemassa. Kirkko, seurakunta auttaa monin tavoin esimerkiksi kaikenlaisten ongelmien keskellä eläviä ihmisiä. Myös epätoivoisia, asunnottomiakin ja avustaa taloudellisesti eli tekee näitä asioita, joita kirkolta toivot.
Pahastuit siitä, että minä toivotan täällä palstalla voimia. Ikävää, jos se on sinusta loukkaavaa. Täällä en juuri muuta voi. Seurakunta työntekijöineen tekee paljon muutakin kuin toivottaa voimia.
Ystävällisesti,
Pirkko-pappiHei Pirkko,
Kirkko tekee kyllä useimmiten hyvää työtä, sinunkin vastauksesi on hyvä, mutta jos ihmiset tietäisivät, miten pieni osa kirkollisverosta menee diakoniatyöhön kokonaispotista, niin aika montaa alkaisi harmittaa, se, että kirkko ratsastaa vähäosaisten auttamisen mielikuvalla, sillä suurin osa varoista menee aivan muuhun, kiinteistöjen ylläpitoon, hallintoon palkkoineen jne. ja diakoniatyöntekijät tekevät työtään todella pienellä palkalla. On vain ajan kysymys, kun joku toimittaja ottaa tutkivan journalistin asenteen kirkon talouteen ja selvittää, mihin kaikkeen rahat todellisuudessa kuluvat. Miten kristinuskon edistäminen esimerkiksi tarvitsee kaikenlaisia ylemmän kamreerin virkoja kirkkohallituksessa ja hiippakunnissa puhumattakaan valtavista saleista, joissa sunnuntaisin istuu kaksi mummoa kahvilla papin kanssa.
Itse en enää kuulu kirkkoon, sillä haluan edistää hyväntekeväisyyttä tehokkaammin. (En myöskään voi sietää homojen syrjimistä, jota aivan avoimesti harjoitetaan, vaikka en itse homoseksuaali olekaan.) Kun erosin kirkosta, otin selvää luvuista, silloin evl.fi sivuilla diakoniatyöhän (ml.perheneuvonta) käytetty noin 30 pros. kokonaispotista, mikä on mielestäni todella vähän verrattuna siihen, miten usein mainitaan, että "kirkko tekee hyvää". Nyt prosenttilukua ei enää sivustolla sanota - kenties siksi, että se on liian paljastava- kirkon talousluvuista mainitaan, että diakoniatyöhön käytetään 187 milj. euroa kokonaispotista, joka on 896 116 milj. euroa.
Ettehän te työntekijät tai ilmeisesti kukaan voi mitään sille, että iso, jähmeä, byrokraattinen ja vanhoillinen kirkko seilaa kohti jäävuorta, kun koko systeemi on tehty jarruttamaan kaikkia uudistuksia. Sinänsä pidän hyvänä, että yhteiskunnassa on jokin taho, joka on olemassa muutakin varten kuin taloutta ja kansallisvaltiota varten, mutta tällaisenaan en näe mitään järkeä maksaa kirkollisveroa, valitettavasti. Tuskin elinaikanani tulee esimerkiksi kantaa, että homot voisivat mennä naimisiin. Ja kaikessa hiljaisuudessa myös homojen vastaista propagandaa kehitysmaissa levittävälle lähetysjärjestölle on taas alettu ohjata kirkollisverojen tuottoa, vaikka siitä jo piti luopua. Ei kestä kriittistä tarkastelua, jos kirkon toimintaa alkaa tarkemmin tutkia, valitettavasti. - Itsemurhalla_uhkailu
Kiitokset kirjoituksesta Pirkko-pappi.
Olen koittanut saada hänet hakemaan apua ja valmis olisin mukaan menemään, mutta ei mene. Itse olen puhunut ulkopuoliselle kuuntelijalle ja aion puhua lisää asiasta. Olen päättänyt erota, mutta se ei tapahdu hetkessä, kun toinen on samassa asunnossa. tavall-ent-srklainen kirjoitti:
Hei Pirkko,
Kirkko tekee kyllä useimmiten hyvää työtä, sinunkin vastauksesi on hyvä, mutta jos ihmiset tietäisivät, miten pieni osa kirkollisverosta menee diakoniatyöhön kokonaispotista, niin aika montaa alkaisi harmittaa, se, että kirkko ratsastaa vähäosaisten auttamisen mielikuvalla, sillä suurin osa varoista menee aivan muuhun, kiinteistöjen ylläpitoon, hallintoon palkkoineen jne. ja diakoniatyöntekijät tekevät työtään todella pienellä palkalla. On vain ajan kysymys, kun joku toimittaja ottaa tutkivan journalistin asenteen kirkon talouteen ja selvittää, mihin kaikkeen rahat todellisuudessa kuluvat. Miten kristinuskon edistäminen esimerkiksi tarvitsee kaikenlaisia ylemmän kamreerin virkoja kirkkohallituksessa ja hiippakunnissa puhumattakaan valtavista saleista, joissa sunnuntaisin istuu kaksi mummoa kahvilla papin kanssa.
Itse en enää kuulu kirkkoon, sillä haluan edistää hyväntekeväisyyttä tehokkaammin. (En myöskään voi sietää homojen syrjimistä, jota aivan avoimesti harjoitetaan, vaikka en itse homoseksuaali olekaan.) Kun erosin kirkosta, otin selvää luvuista, silloin evl.fi sivuilla diakoniatyöhän (ml.perheneuvonta) käytetty noin 30 pros. kokonaispotista, mikä on mielestäni todella vähän verrattuna siihen, miten usein mainitaan, että "kirkko tekee hyvää". Nyt prosenttilukua ei enää sivustolla sanota - kenties siksi, että se on liian paljastava- kirkon talousluvuista mainitaan, että diakoniatyöhön käytetään 187 milj. euroa kokonaispotista, joka on 896 116 milj. euroa.
Ettehän te työntekijät tai ilmeisesti kukaan voi mitään sille, että iso, jähmeä, byrokraattinen ja vanhoillinen kirkko seilaa kohti jäävuorta, kun koko systeemi on tehty jarruttamaan kaikkia uudistuksia. Sinänsä pidän hyvänä, että yhteiskunnassa on jokin taho, joka on olemassa muutakin varten kuin taloutta ja kansallisvaltiota varten, mutta tällaisenaan en näe mitään järkeä maksaa kirkollisveroa, valitettavasti. Tuskin elinaikanani tulee esimerkiksi kantaa, että homot voisivat mennä naimisiin. Ja kaikessa hiljaisuudessa myös homojen vastaista propagandaa kehitysmaissa levittävälle lähetysjärjestölle on taas alettu ohjata kirkollisverojen tuottoa, vaikka siitä jo piti luopua. Ei kestä kriittistä tarkastelua, jos kirkon toimintaa alkaa tarkemmin tutkia, valitettavasti.Hei nimimerkki, tavall_ent_ srklainen
Positiivinen palautteesi tuntui hyvältä, kiitos. Ilahduttaa myös se, että olet sitä mieltä että kirkko tekee hyvää. Ymmärrän hyvin harmisi siitä, että tavallisen tärkeän jokapäiväisen seurakuntatyön lisäksi ja ohella on paljon byrokrtatiaa ja hallintoa yms. Ei se sinänsä ja itsessään edistä kristillisen sanoman eteenpäin viemistä. Olen aivan samaa mieltä. Uskon, että tilanne tulee muuttumaan, muutos on mahdollisuus, ehkä muutos tässä tapauksessa tarkoittaa parannuksia(kin). Itse ajattelen siten, että noihin em. asioihin liittyvä harmi, on aika kevyt syy erota seurakunnasta, koska vain kuulumalla seurakuntaan, voi vaikuttaa. Totta kai on jokaisen oma asia ja valinta, onko seurakunnassa vai ei. Ja asian pohtiminen on tärkeätä.
Sanot oikein senkin, että vain osa tuloista menee diakoniatyöhön. Diakoniatyö on omaa sydäntäni lähellä, joten mielelläni soisin, siihen jaettavan isomman potin. Mutta seurakunnan muu toiminta on tärkeätä myös, ei niitä voi lopettaa tai vähentää kovalla kädellä. Tämä "muu toiminta" käsittää paljon eri-ikäisiä; päiväkerhot, erilaiset perhekerhot, muskarit, varhaisnuorten ja nuorten laaja toiminta, aikuistyö monenlaisine juttuineen, musiikkityö, lähetystyö ja laaja jumalanpalvelustoiminta sisältäen kasteet, vihkimiset ja hautaan siunaamiset. Näitä kaikkia varten täytyy olla myös tilat ja työntekijät. Tämä tarvitsee myös rahaa.
Diakoniaa ajatellessani tuli vielä mieleen se, että lähimmäisten rakastaminen ja auttaminen on meidän kaikkien tehtävä, ei vain seurakunnan työntekijöiden. Me olemme saaneet tehtävän, me voimme tehdä tästä maailmasta paremman paikan muille. Hyvä, että sinä olet löytänyt itsellesi sopivan tavan auttaa.
Hyvää kesää,
Pirkko-pappiItsemurhalla_uhkailu kirjoitti:
Kiitokset kirjoituksesta Pirkko-pappi.
Olen koittanut saada hänet hakemaan apua ja valmis olisin mukaan menemään, mutta ei mene. Itse olen puhunut ulkopuoliselle kuuntelijalle ja aion puhua lisää asiasta. Olen päättänyt erota, mutta se ei tapahdu hetkessä, kun toinen on samassa asunnossa.Hei.
Ymmärrän, että ero on hidas prosessi, kun tyttöystäväsi pitää muuttaa. Hän tarvitsee aikaa, kun hän jossain vaiheessa ymmärtää ja uskoo päätöksesi. Hyvä, että sinä käyt keskustelemassa asiasta! Ikävää, ettei hän suostu lähtemään, mutta on ihmisiä, jotka eivät ota vastaan tarjottua apua. Se on surullista, mutta totta.
Kaikkea hyvää,
Pirkko-pappi- tavall-ent-srkuntalainen
kuunteleva_kirkko kirjoitti:
Hei nimimerkki, tavall_ent_ srklainen
Positiivinen palautteesi tuntui hyvältä, kiitos. Ilahduttaa myös se, että olet sitä mieltä että kirkko tekee hyvää. Ymmärrän hyvin harmisi siitä, että tavallisen tärkeän jokapäiväisen seurakuntatyön lisäksi ja ohella on paljon byrokrtatiaa ja hallintoa yms. Ei se sinänsä ja itsessään edistä kristillisen sanoman eteenpäin viemistä. Olen aivan samaa mieltä. Uskon, että tilanne tulee muuttumaan, muutos on mahdollisuus, ehkä muutos tässä tapauksessa tarkoittaa parannuksia(kin). Itse ajattelen siten, että noihin em. asioihin liittyvä harmi, on aika kevyt syy erota seurakunnasta, koska vain kuulumalla seurakuntaan, voi vaikuttaa. Totta kai on jokaisen oma asia ja valinta, onko seurakunnassa vai ei. Ja asian pohtiminen on tärkeätä.
Sanot oikein senkin, että vain osa tuloista menee diakoniatyöhön. Diakoniatyö on omaa sydäntäni lähellä, joten mielelläni soisin, siihen jaettavan isomman potin. Mutta seurakunnan muu toiminta on tärkeätä myös, ei niitä voi lopettaa tai vähentää kovalla kädellä. Tämä "muu toiminta" käsittää paljon eri-ikäisiä; päiväkerhot, erilaiset perhekerhot, muskarit, varhaisnuorten ja nuorten laaja toiminta, aikuistyö monenlaisine juttuineen, musiikkityö, lähetystyö ja laaja jumalanpalvelustoiminta sisältäen kasteet, vihkimiset ja hautaan siunaamiset. Näitä kaikkia varten täytyy olla myös tilat ja työntekijät. Tämä tarvitsee myös rahaa.
Diakoniaa ajatellessani tuli vielä mieleen se, että lähimmäisten rakastaminen ja auttaminen on meidän kaikkien tehtävä, ei vain seurakunnan työntekijöiden. Me olemme saaneet tehtävän, me voimme tehdä tästä maailmasta paremman paikan muille. Hyvä, että sinä olet löytänyt itsellesi sopivan tavan auttaa.
Hyvää kesää,
Pirkko-pappiKiitos Pirkko-pappi vastauksesta, olin positiivisesti yllättynyt, että vastasit.
Minä uskon muutokseen myös, nimenomaan positiiviseen, joka tulee kriisin kautta, sillä tällä menolla rahat tulevat loppumaan. Siinä mielessä katson kirkollisverosta maksamisesta pidättäytymisen olevan positiivinen asia (enkä myöskään käytä kirkon palveluja, en kuolemanikaan jälkeen, ellen sitten uudelleen liity, jos merkittäviä muutoksia tapahtuu). Työntekijöiden eläkemaksut ovat valtava taloudellinen rasite, jota ei voi väistää, mutta ehkä vähällä käytöllä olevasta kiinteistömassasta ja turhasta, perustehtävään kuulumattomasta byrokratiasta eroon pääsemiseksi tarvitaan lopulta ulkopuolinen selvitysmies, koska kirkon virkakoneisto ei siihen pysty, kukapa tekisi esityksen oman työnsä lakkauttamisesta, ei kukaan.
Valtiokirkon purkaminen on edessä myös (kirkollisveron perimiselle ei ole perustetta, jos vähemmistö kuuluu kirkkoon), jolloin säätiöt ja valtio voivat osallistua kulttuurihistoriallisesti merkittävien rakennusten (kirkot) ylläpitokustannuksiin.
Muuten palvelutehtävät (tuo aiemmin mainitsemani 30%) pitivät käsittääkseni sisällään myös lastenohjaajien työn eli siinä olisi mukana jo iso osa näiden käytännön työtä tekevien pienipalkkaisten naisten seurakuntatyöstä - siis 70% tuloista menee muuhun kuin mielestäni perustehtävän (palvelutehtävä) hoitamiseen. Työntekijä tarvitsee joskus työpisteen (ei välttämättä ikiomaa), mutta valitettavasti tai onneksi palvelutehtävät eivät edellytä seiniä kuten todistavat niin monet kirkot lähes kaikissa muissa maissa paitsi Pohjoismaissa, joissa kaikissa muuten on valtionkirkko, joka ainoaa tehtävää varten viranhaltijat, valtavasti ylläpitokustannuksia nieleviä kiinteistöjä sen sijaan, että toiminnassa on mukana paljon vapaaehtoisia ja seurakuntien kirkko saattaa olla hyvin vaatimaton, jopa kerrostalohuoneisto. Nämä tosiasiat huomaa jokainen vaikkapa Yhdysvalloissa asunut suomalainen.
Joka niemeen ja notkelmaan rakennetuista kirkoista tulee huolehtia, mutta seurakunnan toiminta ei ole niistä kiinni. Ehkäpä joidenkin kohdalla olisi viisainta siirtää omistus valtiolle ja vuokrata tiloja tarvittaessa. Kaikenlaista joudutaan varmasti keksimään, sillä se on selvä, ettei nykymeno ja -ajattelu ei voi jatkua, sillä olisi todella epäreilua, jos kaikki veronmaksajat joutuisivat lopulta maksamaan kirkon työntekijöiden eläkkeitä, jos rahat loppuvat huonon taloudenpidon ja pysähtyneisyyden takia.
Viimeinen kappale tekstissäsi on todella hyvä. Juuri tällaista toivon kirkon työltä, ajatusten herättämistä, kristillistä etiikkaa, jonka kokee hyväksi moni sellainenkin, joka ei koe olevansa erityisesti luterilainen tai edes kristitty. Hyvää kesää sinulle, Pirkko. - tavall-ent-srkuntalainen
tavall-ent-srkuntalainen kirjoitti:
Kiitos Pirkko-pappi vastauksesta, olin positiivisesti yllättynyt, että vastasit.
Minä uskon muutokseen myös, nimenomaan positiiviseen, joka tulee kriisin kautta, sillä tällä menolla rahat tulevat loppumaan. Siinä mielessä katson kirkollisverosta maksamisesta pidättäytymisen olevan positiivinen asia (enkä myöskään käytä kirkon palveluja, en kuolemanikaan jälkeen, ellen sitten uudelleen liity, jos merkittäviä muutoksia tapahtuu). Työntekijöiden eläkemaksut ovat valtava taloudellinen rasite, jota ei voi väistää, mutta ehkä vähällä käytöllä olevasta kiinteistömassasta ja turhasta, perustehtävään kuulumattomasta byrokratiasta eroon pääsemiseksi tarvitaan lopulta ulkopuolinen selvitysmies, koska kirkon virkakoneisto ei siihen pysty, kukapa tekisi esityksen oman työnsä lakkauttamisesta, ei kukaan.
Valtiokirkon purkaminen on edessä myös (kirkollisveron perimiselle ei ole perustetta, jos vähemmistö kuuluu kirkkoon), jolloin säätiöt ja valtio voivat osallistua kulttuurihistoriallisesti merkittävien rakennusten (kirkot) ylläpitokustannuksiin.
Muuten palvelutehtävät (tuo aiemmin mainitsemani 30%) pitivät käsittääkseni sisällään myös lastenohjaajien työn eli siinä olisi mukana jo iso osa näiden käytännön työtä tekevien pienipalkkaisten naisten seurakuntatyöstä - siis 70% tuloista menee muuhun kuin mielestäni perustehtävän (palvelutehtävä) hoitamiseen. Työntekijä tarvitsee joskus työpisteen (ei välttämättä ikiomaa), mutta valitettavasti tai onneksi palvelutehtävät eivät edellytä seiniä kuten todistavat niin monet kirkot lähes kaikissa muissa maissa paitsi Pohjoismaissa, joissa kaikissa muuten on valtionkirkko, joka ainoaa tehtävää varten viranhaltijat, valtavasti ylläpitokustannuksia nieleviä kiinteistöjä sen sijaan, että toiminnassa on mukana paljon vapaaehtoisia ja seurakuntien kirkko saattaa olla hyvin vaatimaton, jopa kerrostalohuoneisto. Nämä tosiasiat huomaa jokainen vaikkapa Yhdysvalloissa asunut suomalainen.
Joka niemeen ja notkelmaan rakennetuista kirkoista tulee huolehtia, mutta seurakunnan toiminta ei ole niistä kiinni. Ehkäpä joidenkin kohdalla olisi viisainta siirtää omistus valtiolle ja vuokrata tiloja tarvittaessa. Kaikenlaista joudutaan varmasti keksimään, sillä se on selvä, ettei nykymeno ja -ajattelu ei voi jatkua, sillä olisi todella epäreilua, jos kaikki veronmaksajat joutuisivat lopulta maksamaan kirkon työntekijöiden eläkkeitä, jos rahat loppuvat huonon taloudenpidon ja pysähtyneisyyden takia.
Viimeinen kappale tekstissäsi on todella hyvä. Juuri tällaista toivon kirkon työltä, ajatusten herättämistä, kristillistä etiikkaa, jonka kokee hyväksi moni sellainenkin, joka ei koe olevansa erityisesti luterilainen tai edes kristitty. Hyvää kesää sinulle, Pirkko.Tarkennan hiukan konkreettisella esimerkillä. Kirkkorakennukset eivät ole ongelman ydin, vaan kuvaavaksi esimerkiksi käy vaikkapa mökkipaikkakuntani tilanne, jossa asuu muutaman tuhatta ihmistä (muuttotappiokunta, suurin osa eläkeläisiä) ja jossa on kirkko, kappeli, siunauskappeli, leirikeskus, seurakuntatoimistotalo, pappila on sentään myyty. Näistä rakennuksista suurimmalla osalla ei ole juuri mitään käyttöä, ison osan vuodesta ne ovat tyhjillään, mutta vaativat lämmitystä, remontteja jne. Tähän ne kirkollisverot menevät, eivät ne mene työntekijöiden palkkoihinkaan, sillä diakonityöntekijäkin on osa-aikainen eikä lastenohjaajaa enää tarvita, kun ei ole lapsiakaan eli virka on lakkautettu. Vaikka seurakunta päättäisi liittyä isompaan kokonaisuuteen, niin välimatkojen ollessa pitkiä ja päättäjien halutessa jatkaa toimintaa juuri samalla tavalla kuin viisikymmentä vuotta sitten, niin minkäänlaista muutosta ei tule tapahtumaan, vaan rahat menevät tyhjän tilan lämmittämiseen ja puunaamiseen sen sijaan, että voitaisiin palkata vaikka kaksi diakoniatyöntekijää, jotka hoitaisivat vanhustyötä. He toisivat kuntaan myös työikäisiä, ehkä lapsiakin.
- tavall-ent-srkuntalainen
kuunteleva_kirkko kirjoitti:
Hei nimimerkki, tavall_ent_ srklainen
Positiivinen palautteesi tuntui hyvältä, kiitos. Ilahduttaa myös se, että olet sitä mieltä että kirkko tekee hyvää. Ymmärrän hyvin harmisi siitä, että tavallisen tärkeän jokapäiväisen seurakuntatyön lisäksi ja ohella on paljon byrokrtatiaa ja hallintoa yms. Ei se sinänsä ja itsessään edistä kristillisen sanoman eteenpäin viemistä. Olen aivan samaa mieltä. Uskon, että tilanne tulee muuttumaan, muutos on mahdollisuus, ehkä muutos tässä tapauksessa tarkoittaa parannuksia(kin). Itse ajattelen siten, että noihin em. asioihin liittyvä harmi, on aika kevyt syy erota seurakunnasta, koska vain kuulumalla seurakuntaan, voi vaikuttaa. Totta kai on jokaisen oma asia ja valinta, onko seurakunnassa vai ei. Ja asian pohtiminen on tärkeätä.
Sanot oikein senkin, että vain osa tuloista menee diakoniatyöhön. Diakoniatyö on omaa sydäntäni lähellä, joten mielelläni soisin, siihen jaettavan isomman potin. Mutta seurakunnan muu toiminta on tärkeätä myös, ei niitä voi lopettaa tai vähentää kovalla kädellä. Tämä "muu toiminta" käsittää paljon eri-ikäisiä; päiväkerhot, erilaiset perhekerhot, muskarit, varhaisnuorten ja nuorten laaja toiminta, aikuistyö monenlaisine juttuineen, musiikkityö, lähetystyö ja laaja jumalanpalvelustoiminta sisältäen kasteet, vihkimiset ja hautaan siunaamiset. Näitä kaikkia varten täytyy olla myös tilat ja työntekijät. Tämä tarvitsee myös rahaa.
Diakoniaa ajatellessani tuli vielä mieleen se, että lähimmäisten rakastaminen ja auttaminen on meidän kaikkien tehtävä, ei vain seurakunnan työntekijöiden. Me olemme saaneet tehtävän, me voimme tehdä tästä maailmasta paremman paikan muille. Hyvä, että sinä olet löytänyt itsellesi sopivan tavan auttaa.
Hyvää kesää,
Pirkko-pappiTuo "vain kuulumalla seurakuntaan voit vaikuttaa" -argumentti vaatii vielä kommentin. Se on yleinen, mutta virheellinen hokema, sillä suurten muutosten tekemisestä isoissa organisaatioissa vastaavat virkamiehet. Kirkko on Kreikan 10-15 vuoden takaisessa tilanteessa, jossa kriisitietoisuus on vähäistä ja äänestäjiä (tavallisia seurakuntalaisia) yritetään kosiskella pyöreillä lausunnoilla, jotka eivät loukkaisi ketään.
Ruohonjuuritason työntekijät, joiden työtä oikea ja todellinen muutos koskisi (ylemmän tason virkamiestason karsiminen, ruohonjuurille lisääminen) ovat altavastaajina, vaikka juuri he tekevät työn, josta seurakuntalaiset kuvittelevat maksavansa. Pappeja tarvitaan tuntuvasti vähemmän, yksi/per kunta, diakoniatöntekijöitä ja lastenohjaajia enemmän, piispoja ei Suomen kokoisessa maassa tarvita kuin yksi eikä hänen hengellinen esikuntansa tarvitse olla viittä - kahdeksaa henkilöä suurempi. Sen sijaan nykyisin jokaisella hallinnonalalla on kehittäjät, johtajat ja pohtijat sekä kirkkohallituksessa että usein vielä seurakunnissakin sen sijaan että piispa käyttäisi yhteiskunnassa (yliopistot, tutkimuslaitokset) olemassaolevaa tietoa esimerkiksi perustamalla keskustelukerhon, johon kutsutaan parhaat, vaihtuvat asiantuntijat. Tällaista rahan hukkaamista on kirkossa valtavasti joka ainoalla hallinnonlalalla, lähetystyö, perheneuvonta jne. ja samalla se saa aikaan pysähteineisyyden, jossa asioita tarkastellaan vain oman umpion sisältä ja omia hallinonalan etuja puolustaen. Se on perin inhimillistä enkä kiistä kenenkään työn hyvää tarkoitusta, mutta tarkoituksenmukaista se ei tässä tilanteessa ole.
Tähänkö voisin vaikuttaa kuulumalla seurakuntaan? En todellakaan voisi. Muutoksen tulisi lähteä kirkon korkeimmasta johdosta ja talouspuolen virkamiehistä ja jäsenistön kriisitietoisuudesta, josta ei ole mitään merkkiä. Ongelmat ovat niin suuria, että äänestämällä niihin ei voi vaikuttaa. Yksittäinen työntekijä ei myöskään voi sahata oman toimeentulonsa oksaa puhumalla näistä ongelmista, vaikka ne ymmärtäisikin. tavall-ent-srkuntalainen kirjoitti:
Tuo "vain kuulumalla seurakuntaan voit vaikuttaa" -argumentti vaatii vielä kommentin. Se on yleinen, mutta virheellinen hokema, sillä suurten muutosten tekemisestä isoissa organisaatioissa vastaavat virkamiehet. Kirkko on Kreikan 10-15 vuoden takaisessa tilanteessa, jossa kriisitietoisuus on vähäistä ja äänestäjiä (tavallisia seurakuntalaisia) yritetään kosiskella pyöreillä lausunnoilla, jotka eivät loukkaisi ketään.
Ruohonjuuritason työntekijät, joiden työtä oikea ja todellinen muutos koskisi (ylemmän tason virkamiestason karsiminen, ruohonjuurille lisääminen) ovat altavastaajina, vaikka juuri he tekevät työn, josta seurakuntalaiset kuvittelevat maksavansa. Pappeja tarvitaan tuntuvasti vähemmän, yksi/per kunta, diakoniatöntekijöitä ja lastenohjaajia enemmän, piispoja ei Suomen kokoisessa maassa tarvita kuin yksi eikä hänen hengellinen esikuntansa tarvitse olla viittä - kahdeksaa henkilöä suurempi. Sen sijaan nykyisin jokaisella hallinnonalalla on kehittäjät, johtajat ja pohtijat sekä kirkkohallituksessa että usein vielä seurakunnissakin sen sijaan että piispa käyttäisi yhteiskunnassa (yliopistot, tutkimuslaitokset) olemassaolevaa tietoa esimerkiksi perustamalla keskustelukerhon, johon kutsutaan parhaat, vaihtuvat asiantuntijat. Tällaista rahan hukkaamista on kirkossa valtavasti joka ainoalla hallinnonlalalla, lähetystyö, perheneuvonta jne. ja samalla se saa aikaan pysähteineisyyden, jossa asioita tarkastellaan vain oman umpion sisältä ja omia hallinonalan etuja puolustaen. Se on perin inhimillistä enkä kiistä kenenkään työn hyvää tarkoitusta, mutta tarkoituksenmukaista se ei tässä tilanteessa ole.
Tähänkö voisin vaikuttaa kuulumalla seurakuntaan? En todellakaan voisi. Muutoksen tulisi lähteä kirkon korkeimmasta johdosta ja talouspuolen virkamiehistä ja jäsenistön kriisitietoisuudesta, josta ei ole mitään merkkiä. Ongelmat ovat niin suuria, että äänestämällä niihin ei voi vaikuttaa. Yksittäinen työntekijä ei myöskään voi sahata oman toimeentulonsa oksaa puhumalla näistä ongelmista, vaikka ne ymmärtäisikin.Hei tavall_ent_srklainen
Edellisestä viestistäni on jo aikaa, mahdatko enää käydä tässä ketjussa... Juuri niin se on, että muutos on mahdollinen ja se lähtee aina pienestä liikkeelle yksittäisestä ihmisestä, meidtä jokaisesta. Ison organisaation, kuten kirkko, muutosvaihe vie aikaa ja vaatii kekseliäisyyttä ja rohkeuttakin. Mutta mahdollinen se on ja välttämätön.
Monilla seurakunnilla on tuollainen tilanne, joka on mökkipaikkakunnallasikin. Seurakunnan rakennuksia on tyhjäkäynnillä vailla aktiivista toimintaa. On pakko keksiä mitä voi tehdä, toivottavasti löytyy keinoja. Yleensä niitä jossain vaiheessa löytyy. Seurakunnan monipuolinen toiminta on tarpeellista ja tärkeätä.
Kesän iloa sinulle myös,
Pirkko-pappi
- ainoavaihtoehto12
Minä en käsitä, miksi itsemurhapuheita kutsutaan uhkailuksi? Siis jopa kirkon kommentissa?? Ei se mitään uhkailua ole vaan avunpyyntö. Sellainen, joka "uhkailee" itsarilla, ei sitä tee. Mutta jos on tosissaan, voi kertoa, että ei pysty jatkamaan enää -> itsemurha tuntuu ainoalta ja todelliselta vaihtoehdolta.
Yksin ei lohdutonta ihmistä saa jättää. Voisitko elää sen kanssa, jos hän tekisi itselleen jotain, kun tietäisit, että olisit myös voinut valita toisin?
Ihan kamalaa syyllistää epätoivoista ihmistä uhkailusta. :(- kdfgjlkdfgj
Jos se on avunpyyntö, sitten pitäisi myös huolia apua: suostua keskustelemaan suhteen tilanteesta, mennä lääkärille tai muulle ammattiauttajalle. Mutta jos ainoa "apu" on se, että kaikki jatkuu ikuisesti ennallaan... mitä toinen osapuoli voi tehdä, jos kokee suhteen toimimattomaksi?
- Itsemurhalla_uhkailu
"Ihan kamalaa syyllistää epätoivoista ihmistä uhkailusta. :("
Kuinka voin syyllistää häntä, kun hän ei huoli apua.
"Mutta jos ainoa "apu" on se, että kaikki jatkuu ikuisesti ennallaan... mitä toinen osapuoli voi tehdä, jos kokee suhteen toimimattomaksi?"
Juuri näin, kaikki jatkuu ennallaan hän ei huoli apua ja en koe, että suhde toimii, kun jauhetaan itsarilla, eikä apu kelpaa.Pitäisikö minun hyväksyä itsarilla uhkailu ja jatkaa suhteessa, jossa toinen osapuoli ei hyväksy apua.Yritetty on jo pari vuotta. En jaksa loputtomiin suhteessa, missä otetaan esille välillä itsemurhapuheet, mutta ei hyväksytä minkäänlaista apua.Aikuista ihmistä kun ei voi pakottaa minnekkään väkisin ja hänelle ei ole diagnosoitu minkäänlaista mielenterveysongelmaa, eikä mielenterveyslääkitystä, mutta ei apu ei siis kelpaa.Tiedustelisin, että onko vastaavia tapauksia, joissa toinen osapuoli on uhkaillut itsemurhalla jo pitemmän aikaa?- mekkk
Jos muu ei auta niin homaa oma kämppä ja muutat sinne jos suhde ahdistaa ja lappu pöydälle jos suihde naiseen ei kiinosta ja miksi naisellasi ei ole omia harratuksia tai muuta kiinnostuksen kohteita ja eikö lapsenakaan ollut mitään harratuksia vai onko nii passiivista ollut lapseuuden kodissakin. Eikö ole nuoruden kavereita ja vaikka paeisuhde on kivaa niin pitää olla omaakin elämää ja menet itse omiin harrastuksiin ja pyydä naisenkin hommaamaan jotian harratuksia niin helpotta. Seuraavan kerran kun naisesi uhkailee itsemurhalla niin sanot ihan suoraan että tapappa ittes kun tuo uhkailu on ihan hanurista ja pääset hänestä eroon niin voi herätä tai sitten ei. Ne jotka totetuttavat otsemurhan ei niistä paljon puhele ja eu tuollainen suhde pitkälle kestä kun se perustuu vääriin asioihin. Sanot naisellesi että hänellä on itse otettva vastuu itsestaan eikä roikkua väkisin sinussa.
- asffkkk
Mun aiemmassa liitossani se oli mies, joka uhkasi itsemurhalla. Lopetti kaikki mahdolliset suhdetta koskevat keskustelut jo alkuunsa sanomalla, että hän sitten tappaa itsensä. Ja mä en olisi jutellut erosta vaan siitä, miten meidän suhdetta olisi voinut kohentaa, kun siinä pitkän päälle alkoi olla kaikenlaista, mikä olisi vaatinut puhumista.
Vuosien kuluttua kävi niin, että mies löysi uuden naisen ja huomasi, että eihän se meidän suhde niin hyvä ollutkaan. Ei ole tähän päivään mennessä tappanut itseään...
En tiedä vieläkään, mitä mun olisi pitänyt tehdä toisin. Hiukan jäi sellainen tunne, että multa huijattiin ainakin viisi, ellei kymmenen vuotta elämästä, kun olin suhteen loppuaikoina enenevästi onneton. Pystyin kyllä hyvin keskittymään töihin ja harrastuksiin, mutta eivät ne korvanneet rakkauden, läheisyyden ja hellyyden puutetta suhteessa (joka siis kesti kaikkiaan melkein 20 vuotta).
Täytyy sanoa, että noin pitkän suhteen päättyminen otti aika koville - mutta olen kyllä pohjimmiltani hiton kiitollinen tälle toiselle naiselle, joka lopulta tuli ja "vei" itsemurhalla uhkailevan miehen mennessään.
Ei tästä varmaan ole aloittajalle juuri apua, mutta halusin kuitenkin jakaa oman kokemukseni. Sen tiedän, että mun olisi ollut jokseenkin mahdoton todeta puolisolle, että senkun tapat itsesi. En vain kyennyt, ja hän käytti sitä kyllä ihan täysin hyväkseen. En usko, että niinkään kylmän laskelmoivasti, vaan ennemminkin helppona keinona välttää epämukavat asiat, esim. suhteesta jutteleminen. - Itsemurhalla_uhkailu
Kyllä asffkkk oli hyvä, että kirjoitit kokemuksestasi, sillä olen itsekin viime kuukausina ajatellut tuota, että tulisi joku toinen ja veisi hänet.Suhde on kestänyt reilusti yli 10-vuotta, joten helppoa ei tule suhteen lopettaminen olemaan.
- Kokenut3
Kuulostaa että kyseessä voi olla myös manipuloiva henkilö, joka haluaa pitää sinut vallassaan uhkailemalla. Toisilla manipuloijilla ei riitä sosiaaliset taidot sinun ystäväpiiriisi, harrastustesi ja perheesi etäännyttämiseksi, joten he käyttävät muita keinoja ihmisten hallintaan. Jatkuva itsemurhalla uhkailu tai itsensä kevyt vahingoittaminen voivat olla merkkejä tällaisesta, niiden on tarkoitus pitää sinut niin huolissasi toisesta ettet lähde.
Toki kyseessä voi olla ihan oikeasti erittäin ahdistunut ihminen joka kokee että olet hänen elämänsä ainoa tärkeä asia. Hän on väärässä ja sinun tulisi lähteä kävelemään. Antamalla ihmisen tarrata itseesi, ja pitää sinut luonaan uhkailulla, korostat vain sitä luuloa että ilman sinua ei voisi elää.
Irrottaudu suhteesta, ja tarkkaile tilannetta jotta voit hankkia hänelle apua mikäli hänen tilansa sitä vaatii. Sinun elämäsi tarkoitus ei taatusti ole toisen varjossa eläminen ja hänen puolestaan pelkääminen.
Päätin itse vastoittain tällaisen suhteen jossa toinen vahingoitti itseään. Hän yritti itsemurhaa eron jälkeen, mutta nyt tilanne on jo tasoittunut. - Itsemurhalla_uhkailu
Kokenut3 kiitokset kirjoituksesta. Tyttöystävä vetää keskustelun riitatilanteissa lähes aina itsemurhapuheisiin ja haukkumapuheisiin. Häntä kuulemma syyllistetään ja minä olen syypää ja sitten taas itsemurhapuheet, minä olen hänen mielestään se, joka hänet ajaa siihen. Hänellä ei ole yhtään kaveria tai ystävää ja kaiken aikansa viettää mun kanssa. Itse tahdon muutakin elämää, kuin yhden ihmisen kanssa jatkuvaa roikkumista. Riitatilanteet vetää lähes aina itsemurhapuheisiin, kun otan eron esille, keskustelu menee aina vääntämiseksi ja samasta jauhamiseksi. Olen yrittänyt sanoa, että menisi puhumaan ongelmista, mutta ei, vaikka lähtisin mukaan. Itsemurhapuheilla koittaa saada minut syyllistämään itseni. Isäni on tehnyt itsemurhan, kun minä olin kasvuiässä ja siitä en juuri mitään tiedä, koskaan ei ole puhuttu mitään hänen ratkaisustaan. Olen päättänyt, että mulle riittää jatkuvat itsemurhapuheet ja otan eroa hyvin varovasti hiljaisin askelin ajan kanssa, tiedän sen olevan erittäin vaikeaa, sillä vuokra-asunto on minun ja siitä en lähde, vaan hän on se lähtijä ja se on juuri hankalaa, kun toinen vänkää lähtöä ja vetoaa sairauksiin lähdön viivyttämiseksi. Henkisiä sairauksia hänellä ei ole omasta mielestään, sen on monesti kertonut.
Hei taas.
Sinä joudut ilmeisesti lähes päivittäin miettimään ikävää tilannettasi, jossa elät. Toivottavasti mahdollisimman pian tapahtuu jotain positiivista, keksit keinon, jolla asia etenee. Sanot, ettei tyttöystäväsi lähde avun piiriin, se on kurja juttu. Yritä kuitenkin vielä saada hänet jonnekin, mene itse mukaan; terveyskeskus, perheneuvonta, työterveyslääkäri... Ja yritä saada hänet kuuntelemaan mitä haluat sanoa. Yritä saada hänet ymmärtämään, mistä sinun mielestäsi on kyse, ettet sinä häntä syytä. Sinä olet ilmeisen kärsivällinen kumppani, hienoa. Ikävää on se, ettei tyttöystävällesi ole omia ystäviä eikä omaa tekemistä. Toivottavasti hänellä on perhe, joka välittää.
Voimia sinulle ja kaikkea hyvää,
Pirkko-pappi
- itsenäinenmä
nyt etsitte rauhallisesti hänelle asunto. Mistä hän tuli ?
- jopa.alennuksella
"Olen eroamassa pitkästä suhteesta, mutta aina kun otan eron puheeksi, niin alkaa tyttöystäväni uhkailemaan erolla."
Pliis, parempia provo-avauksia toivotaan!- 122112
minä ymmärsin, sinä et
- Itsemurhalla_uhkailu
"Olen eroamassa pitkästä suhteesta, mutta aina kun otan eron puheeksi, niin alkaa tyttöystäväni uhkailemaan erolla.
Tuohon tuli väärä sana tuo ero, oikea on siis itsemurhalla, ei ole virhe tarkoituksella.- ympyrät
Käykö aloittajan avopuoliso töissä? Jos ei niin turha sinun on häntä kuunnella ja totella. Hänellä ON psyykenpuolen ongelma tai useitakin. Ehkä masennus, ehkä sosiaalisia pelkotiloja/persoonallisuushäiriö, me emme tiedä mutta ymmärrämme että kotiin eristaytyminen ja vastahakoiseen puolisoon ripustautuminen ei ole tervettä. Eikä auta yhtään!
Juuri siksi hän varmaan jankuttaakin että hänellä ei ole koskaan mitään vikaa psyykessä todettu, koska hän samanaikaisesti pelkää asiantuntija-apua kovasti ja tarpeettomasti. Aavistaa tulevansa diagnosoiduksi keposeen kunhan suostuisi avaamaan ongelmavyyhtiään.
Eikä kukaan usko että tuolla tavalla tyhjän päälle jäävä, sairaalloisesti käyttäytyvä henkilö kuuluu tahdonvastaisen hoidon piiriin. Voit aloittaa prosessin esim. hakemalla hänelle häädön viranomaistietä, sen jälkeen hän on velvollinen lähtemään tarvittaessa vaikka poliisisaattueessa. Jos taas nainen silkkaa mukavuudenhaluaan makaa siellä kotona eikä "käy missään" niin vielä parempi syy panna pellolle. Uskon kyllä että hänen ajatusmaailmansa/todellisuutensa on niin kummallinen, että selittää hänen käytöksensä hänen omalla logiikallaan. Hän ei vaan pääse ajatelmakehistään ulos kyhjöttäessään siellä kotona. Saisikohan jonkun psykologin tai seurakunnan työntekijän kotikäynnille? Ulkopuolinen apu on teille kahdelle ihan välttämätöntä, kuten olet huomannutkin varmaan.
- vuh_vuh
Tarjoa köyttä tms. Vanha sanonta: Haukkuva koira ei pure. Jos annat koiralle luun, loppuu haukkuminen kun ei mitään hätään alkuunkaan ollut. Jos annat köyden, loppuu uhkailu. Uutena tulee kuvaan mukaan "sä et välitä" lallattelu. Eikä sinun tarvitsekaan välittää jos kerran olet eroamassa.
- Protector99
Just leave the bitch!
Piipittäjät voivat jäädä itkemään taakse jäänyttä elämää, mutta realismi pitää olla. Tässä tapauksessa nainen yrittää kontrolloida ainoalla mahdollisella omalla kommunikaatiotavallaan elikkä uhkailemalla. Parasta on viheltää peli heti poikki ja pakkaat kamasi päivässä pois hänen ollessaan töissä tai muualla sekä jätät kauniin kirjeen pöydälle asia selittäen kristallinkirkkaasti: no future anymore. Maksat sähkön ja veden kk:lta sekä vuokran/yhtiövastikkeen ja lehden pitäen kuitit itselläsi. Mikäli menee rahan kera juridiikan puolelle hoidat sen välimiehen kautta. No comments anymore.
Jokainen aikuinen elää oman elämänsä.
Onnea elämässäsi,
P - joppeklu
VOIMIA itelle kävi lähes samoin joskin lyhyttä suhdetta paha verrata noin pitkään erosin mahdollisimman kiltisti minuun pakkomielteisesti rakastuneesta tyypistä, ei ollu mulle oikea suhde. Jonkin ajan päästä sain itsemurhauhkauksen tyyppi olikin ollu pahasti masentunu.
Ripustautui muhun ja mulla ei meinannu voimat riittää. Hankin apua hälle ja nyt yritän pitää mahd vähän yhteyttä vaikka tämä toinen yrittää uida liiveihin.
Loppujen lopuksi et voi ottaa vastuuta toisen elämästä. Lopulta kun kaikki otetaan pois jokainen on vain itse vastuussa elämästään. Auta vähän jos jaksat mutta älä uhraa itseäsi ja omaa jaksamista ja omaa elämää. Lopulta on pakko päästää irti ja elää omaa elämää. - Itsemurhalla_uhkailu
Avopuoliso ei käy töissä, koska fyysiset sairaudet estävät sen, sairauseläkettä ei ole myönnetty hänelle. Ulkopuolinen keskusteluapu ei siis käy, eikä myönnä tarvisevansa apua ulkopuolisilta, mutta ongelmat on siinä pisteessä, että jotakin mielenterveysongelmaa on todennäköisesti hänellä. Hänellä ei ole ystäviä tai kavereita, se on mielestäni huono asia. Pyrin auttamaan häntä muutossa, joka on tapahduttava tänä vuonna. Lopulta on kuitenkin päästettävä irti ja elettävä omaa elämää.
- oletelättäjä
Avopuolisosi siis siipeilee kustannuksellasi ja elatuksellasi 100 %. Eiköhän hänen olisi aika mennä töihin tai hakeutua psyyken ongelmien takia työkyvyttömyyseläkkeelle. Tai mennä hoitoon ja ehkä hoidon ansiosta myöhemmin töihin.
- LiisaP55
Itsemurhalla uhkailu on tyttöystäväsi viimeinen keino yrittää saada sinut jäämään, ei ole mitään järkeä jäädä tuollaiseen suhteeseen, jos hän tekee itselleen jotain se ei ole sinun syysi. Jatka elämääsi omana itsenäsi ja lakkaa kantamasta vastuuta hänen elämästään, et ole hänen vanhempansa, etkä mistään vastuussa mitä hän omassa elämässään ratkaisuja tekee. Tuo on toisen osapuolen syyllistämistä ja manipulointia, repäise itsesi irti, vaihda vaikka paikkakuntaa jota et sitten vastapuolelle kerro ollenkaan ja puhelinnumeron vaihtaminenkin jo auttaa. Aloita uusi elämä ja hengitä vapaasti vähän aikaa ek. aloitat uuden suhteen. Tsemppiä UUTEEN elämääsi!
- uteliasute
onko ikäero 2-5v. 6-10v. 11-15v.
- Pohjaltavainylöspäin
Sinuna soittaisin joko sosiaalitoimeen akuutista hätätilanteesta tai sitten mielenterveysseuran kriisipäivystykseen kysyäkseni neuvoa läheisen itsemurhalla uhkailuun. Yleinsä todelliset itsemurhakanditaatit eivät uhkaile, vaan harkitsevat sitä kaikessa hiljaisuudessa ja yllättävät sitten.
Minut on raiskattu vuosia sitten ja muistan miettineeni ajoittain itsemurhaa. Erään kerran sitten, kun rinnastani oli löydetty "rutiinitarkastuksessa", jälkeen päin hyvänlaatuiseksi todettu muutos, soitin kriisipuhelimeen ja uhkasin sinne tekeväni itsemurhan. Yhdessä raiskaus että pelko syövästä olivat niin suuri paukku minulle, etten tahtonut kestää henkisesti ollenkaan. Puhelimessa päivystänyt sai minut rauhoittumaan kuitenkin ja luopumaan ajatuksesta.
Tarkoitukseni tällä tarinallani vahvistaa sitä käsitystä mieleesi, että vaikka tilanteesi on inhottava ja hyvin stressaava, niin melko varmaa on se, että tyttöystäväsi on henkisesti sairastunut ja hän tarvitsisi ammattiapua. Hän ei tee itsemurhaa 90% varmuudella sen jälkeen, kun olette eronneet.
Ihailen välittämistäsi, mutta älä hyvä mies hukkaa omaa aikaasi ja menetä elämäniloasi ja luottamustasi ihmiseen! - Itsemurhalla_uhkailu
Pohjaltavainylöspäin kiitokset kirjoituksestasi.
"Tarkoitukseni tällä tarinallani vahvistaa sitä käsitystä mieleesi, että vaikka tilanteesi on inhottava ja hyvin stressaava, niin melko varmaa on se, että tyttöystäväsi on henkisesti sairastunut ja hän tarvitsisi ammattiapua. Hän ei tee itsemurhaa 90% varmuudella sen jälkeen, kun olette eronneet. "
Olen tullut tuohon tulokseen aika vahvasti, että henkisiä ongelmia on hänellä ja tuskin tuota itsemurhaa tekee eron jälkeenkään.
Teen eroa pikkuhiljaa tämän syksyn aikana. On monia sekavia ja keskeneräisiä asioita hoidettavana, joten vaatii ero aikansa, tilanne ei ole niin yksinkertainen, että ero tapahtuisi hetkessä. Suhde on ollut pitkä, mutta mennyt siihen pisteeseen, että ero on edessä. Minulla ei ole ketään toista naista, enkä ole etsimässäkään, vaan oma elämä pitäisi saada ensin kuntoon rauhassa ajan kanssa ja tulevaisuus tuo tullessaan mitä tuo.
Ketjusta on poistettu 0 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Kuvat! Dannyyn liitetty Helmi Loukasmäki, 22, on puhjennut naisena kukkaan - Some sekoaa: "Sä..."
Ooo, kaunis aikuinen nainen Helmistä on kasvanut siinä yli 80-vuotiaan Dannyn rinnalla! Katso uudet kuvat: https://ww473165- 472381
Suodatinpussin kastelemalla saa parempaa kahvia
Kokeilin niksiä ja kyllä tämä kahvi on parempaa nyt. Ei lainkaan maistu paperiselta. Huljuttelee hanan alla suppiloa pap1251730Tidätkö nainen
että suoraan sanottuna v.tut.aa että pääsit näin lähelle minua. Ei olisi oikeasti aikaa tähän mutta silti aina välillä o1001573Onkohan sinulla kaikki hyvin?
Nyt vähän sellainen outo tunne tuli. Sinun asiasi niin ei minulle toki tarvitse kertoa. Kunhan mietin...381087- 169954
Mikä on kaivattusi etunimi?
Otsikossa siis on kysymys eriteltynä. Vain oikeat vastaukset hyväksytään.44921Huikeeta, mahtavaa, ihan mielettömän upeeta
Me ostettiin talo Espanjasta. Tosin saadaan käyttää sitä vain muutama viikko vuodessa kun on monta muutakin ostajaa! M175866En kestä katsoa
Sitä miten sinusta on muut kiinnostuneita. Olen kateellinen. Siksi pitäisi lähteä pois71811Oho! Arja Koriseva paljastaa TTK:n ekasta suorasta lähetyksestä: "On vähän ärsyttävä yhtälö!"
Upea Arja Koriseva! Tsemppiä haasteelliseen tilanteeseen! Lue lisää: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-arja-koriseva-14784