Olen niin kyllästynyt kaikkeen. Koitin itsemurhaa ollessani 17-vuotias, mutta pelkäsin niin paljon kuolemaa, että päädyin pariksi yöksi teholle. Nyt siitä on vajaat kymmenen vuotta ja edelleen inhoan elämääni. Olen koittanut muuttaa sitä parhaani mukaan, mutta olen aina tyytymätön kaikkeen. Olen todella krittiinen itseäni kohtaan ja vihaan käytännössä kaikkea itsessäni: tekojani, tekemättä jättämisiä, ulkonäköäni, henkisiä kykyjäni. En vaan jaksa elämää. Jos olisi helppo keino tappaa itsensä, tekisin sen mieluusti. Minua ei todellakaan liikauta se, että perheeni jäisi kaipaamaan minua. Minusta tuntuu, että olen kuollut sisältä, minkä takia en nauti mistään. Elämä on minulle yhtä suorittamista ja koen epäonnistavani kaikessa. Viime kesänä jouduin psykoosiin, minkä takia olin hoidossa kuukauden. Kuvittelin, että psykoosin jälkeen elämäni olisi jotenkin helpompaa, mutta ei, minusta tuntuu, että entistä kurjemmalta.
Tiedän, että olen mielisairas jollain tasolla, koska ei ole normaalia vihata itseään niin paljon kuin minä teen. Ulkoisesti elämäni on varmaan ihan ok:ta, mutta sisäinen tunne on ratkaisevin. Ymmärrän ihmisiä, jotka päätyvät itsemurhaan, koska kaikkia ei ole siunattu elämähalulla.
Olen koittanut kaikkea: positiivista ajattelua, urheilua, erilaisia töitä, opiskelua, miehiä, ystäviä. Kaikki on sitä samaan sontaa. Olen ihan varma, että olen synnynäisesti mielenvikainen.
En jaksa enää elää
6
125
Vastaukset
- et ole ainoa
Jos voin lohduttaa niin et ole ainoa, tässä maassa niin moni voi pahoin, päihteiden käyttö yksi esimerkki siitä, että lievitystä pahaan oloon haetaan muualta. Sun kannattaisi hakeutua jotain kautta terapiaan ja harrastustoimintaan, että saisit mielekästä tekemistä ja ajatukset pois oman navan ympäriltä, esim. toisten auttaminen, hyväntekeväisyys...
- tsemppiä!
Minäkin vihasin itseäni koko ikäni, kunnes tajusin, että en ollut koskaan oppinut muodostamaan pysyviä objektisuhteita. Tämän "lahjan" sain kasvatukseni kautta.
Elämä on elämisen arvoista kun löytää itsensä toisten joukosta! :) - mies-27
Tiedän mistä puhut, teksti onkin melkein kuin omasta elämästäni, olen itse yrittänyt itsemurhaa ja psykoosissakin olen ollut kerran. Vaikka ei helppoa ole niin otetaan päivä kerrallaan. Katsotaan onko elämällä annettavaa. Heräät vielä sisäisesti ajan kanssa, kovat kokemukset ja mahdolliset lääkitykset voivat tappaa sisäisesti, voi viedä vuosia kunnes mieli virkistyy. Älä menetä toivoa, sitä on vaikket masentuneena sitä huomaa.
- aloittaja..
En minä pidä tilannettani mitenkään erityisenä. Tiedän, että on niitä muitakin, jotka kärsivät elämässään. Mutta eipä se enää kiinnosta. Joskus nuoruudessa sekin kiinnosti, mutta nyt 26-vuotiaana tuntuu, että elämä on loppu. En odota mitään. Miesystävä ei halua lapsia ennen kuin tietää varmasti, että olen parantunut näistä masennusjutuista. Tiedän, että sellaista päivää ei tule, joten tuskin koskaan hankin lapsia. Enhän minä jaksaisi niitä edes hoitaa ja pahimmassa tapauksessa perisivät mielenterveysongelmani.
Seuraava etappi elämässäni on odottaa milloin miesystäväni kyllästyy minuun ja etsii uuden. Olen hänen ensimmäinen, joten tuskin hänen on helppo lähteä suhteesta. Hän kyllä löytäisi paremman tytön. Jonkun joka ei ole niin itsekäs ja omassa pahassa olossaan rypevä. Hän on pariin kertaan sanonutkin, että kodin ulkopuolella elämä on mukavampaa.
Joka aamu herätessäni ensimmäinen ajatukseni on, että vieläkö olen hengissä. Pahinta tässä on se, että en jaksa seurata uutisia ympärilläni, koska kaikki energia menee itseeni. En edes muista olleeni koskaan kiinnostunut muista. Kai minulla on jokin sisäinen mielevika, kun en jaksa innostua muiden hössötyksestä. Mitä on rakkaus? Sitäkin olen pohtinut. Ainakaan minun perheessäni sitä ei ole tunnettu. Isää kiinnostaa lähinnä sen työjutut ja äitini on muuten vain kylmä.
Jätin viikko sitten ottamatta lääkkeeni ja odotan, että psykoosini uusiutuu. Luulen, että silloin itsemurhan tekeminen on helpompaa, kun olo on muutenkin niin epätodellinen.
Minun piti mennä tekemään hyväntekeväisyyttä, mutta sitten en jaksanutkaan. On vain niin helpompi jäädä peiton alle rypemään itsesääliin. Sääliä en ulkopuolelta kaipaa. sos-kriisikeskus vastaa:
Hei,
Hyvä että päätit kirjoittaa tilanteestasi tänne. Joskus jo pelkkä ajatusten kirjoittaminen voi helpottaa oloa. Toivottomalta tuntuvan elämäntilanteen pohtiminen yksin on kuitenkin raskasta. Tällaisessa tilanteessa ulkopuolinen tuki on tärkeä voimavara. Asioista keskusteleminen auttaa jäsentämään omia ajatuksia ja tarjoaa uusia näkökulmia, mikä usein helpottaa jaksamista.
Jos haluat keskustella tilanteestasi puhelimitse, voit aina soittaa Valtakunnalliseen kriisipuhelimeen. Puhelun voi soittaa nimettömänä ja se maksaa operaattorin veloittaman puhelumaksun verran. Valtakunnallisen kriisipuhelimen numero on 010 195 202. Puhelin päivystää arkisin klo 9-06, lauantaisin ja juhlapyhinä 15-06, sunnuntaisin 15-22.
Jos taas haluat jutella kasvotusten, ympäri Suomea toimii kriisikeskuksia, joihin voit varata ajan ja tulla keskustelemaan paikan päälle. Kriisikeskusten yhteystiedot löytyvät osoitteesta:
http://www.mielenterveysseura.fi/sos-kriisikeskus/kriisikeskusverkosto/alueelliset_kriisikeskukset.
Käynnit eivät maksa mitään.
Jos haluat mielummin kertoa ajatuksistasi ja tuntemuksistasi lisää kirjoittamalla, voit ottaa meihin yhteyttä Tukinetin kautta (www.tukinet.net). Tukinetissä pääset keskustelemaan kahdenkesken tukihenkilön kanssa. Tukinet -live päivystää joka arkipäivä 15-19. Tukinetissä on myös foorumeita, joista on mahdollista löytää vertaistukea ihmisiltä, jotka ymmärtävät tilannettasi oman kokemuksensa kautta.
Kiireellisessä tilanteessa voit ottaa yhteyttä paikkakuntasi psykiatriseen päivystykseen. Lähimmän psykiatrinen poliklinikan yhteystiedot löydät etsimällä netistä hakusanalla "psykiatrinen päivystys paikkakuntasi" tai "psykiatrinen poliklinikka paikkakuntasi".
Itsemurhayrityksen jälkeen keskustelutukea kannattaa hakea heti.
SOS-kriisikeskus Helsingissä tarjoaa tukea itsemurhaa yrittäneille selviytymisen tueksi ja uuden itsemurhayrityksen ehkäisemiseksi.
Keskustelut ovat maksuttomia. Ajan varaaminen LINITY-asiakasvastaanotolle puhelimitse: 0800 98 030 (ma–pe klo 9–17)
Lisätietoja: www.mielenterveysseura.fi/linity
sos-kriisikeskus / pekka- siunaava käsi
Turvaudu Jumalaan: hän hyväksyy ja ymmärtää sinua. Olet varmasti saanut jo monelaista terapiaa. Yritä saada myös kuuntelevia korvia: avautuminen ja taakan jakaminen helpottaa.
Ketjusta on poistettu 0 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Kuvat! Dannyyn liitetty Helmi Loukasmäki, 22, on puhjennut naisena kukkaan - Some sekoaa: "Sä..."
Ooo, kaunis aikuinen nainen Helmistä on kasvanut siinä yli 80-vuotiaan Dannyn rinnalla! Katso uudet kuvat: https://ww594444- 482982
Suodatinpussin kastelemalla saa parempaa kahvia
Kokeilin niksiä ja kyllä tämä kahvi on parempaa nyt. Ei lainkaan maistu paperiselta. Huljuttelee hanan alla suppiloa pap1372263Tidätkö nainen
että suoraan sanottuna v.tut.aa että pääsit näin lähelle minua. Ei olisi oikeasti aikaa tähän mutta silti aina välillä o1051926Mikä on kaivattusi etunimi?
Otsikossa siis on kysymys eriteltynä. Vain oikeat vastaukset hyväksytään.711479Onkohan sinulla kaikki hyvin?
Nyt vähän sellainen outo tunne tuli. Sinun asiasi niin ei minulle toki tarvitse kertoa. Kunhan mietin...381187Huikeeta, mahtavaa, ihan mielettömän upeeta
Me ostettiin talo Espanjasta. Tosin saadaan käyttää sitä vain muutama viikko vuodessa kun on monta muutakin ostajaa! M1921090- 1731076
En kestä katsoa
Sitä miten sinusta on muut kiinnostuneita. Olen kateellinen. Siksi pitäisi lähteä pois871068Oho! Arja Koriseva paljastaa TTK:n ekasta suorasta lähetyksestä: "On vähän ärsyttävä yhtälö!"
Upea Arja Koriseva! Tsemppiä haasteelliseen tilanteeseen! Lue lisää: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-arja-koriseva-161052