Nykyinen psykiatria on jo ainakin viimeisten vuosikymmenten aikana ( 40-50 vuoden aikana) hoitanut mt-ongelmista kärsiviä ihmisiä pääasiassa vain ihmisten terveyttä ja hyvinvointia tuhoavilla ja elämää lyhentävillä lääkkeillä, ihmisten itsemääräämiseen puuttuvilla ja nöyryyttävillä pakkohoidoilla ja ihmisoikeuksia loukkaavilla menetelmillä. Ihmisten omia mielipiteitä ei oteta hoitoa suunniteltaessa ja tehtäessä lainkaan koskaan huomioon. Potilaita ei myöskään kohdata tasa-arvoisesti ja tasaveroisesti kohdattavina ihmisinä. Hoitohenkilökunta kohtelee potilaita alentuvasti, usein nöyryyttäen ja kiusaten heitä. Potilaita saatetaan rangaista ja laittaa eristyksiin mielivaltaisesti.
Keskusteluapua ja oireiden taustalla oleviin taustasyihin hoitohenkilökunnalla ei ole mitään mielenkiintoa ja aktiivisuutta. Ihmisten elämässä tapahtuneet vaikeat, traumaattiset kokemukset ja tapahtumat eivät myöskään kiinnosta hoitohenkilökuntaa ja niihin ei koskaan paneuduta, eikä selvitetä. Suurin osa ihmisistä jää oireinensa ja vaikeuksiensa kanssa täysin yksin, ilman heidän tarvitsemaa oikeata ja kunnollista hoitoa. Koska psykiatriassa käytetyt hoitomenetelmät ovat aivan vääriä, vahingollisia ja tehottomia. Psykiatria on pseudotiede, jonka käyttämät hoitomenetelmät eivät kestä kriittistä tarkastelua. Korruptio ja lääkeyhtiöiden rikastuttaminen ja niiden edistäminen lienee psykiatriassa toimivilla päätarkoitus.
Pahinta on se, että alalla olevat eivät vain kykene myöntämään, että paitsi hoitotiedettä, niin myös sen käyttämiä hoitomenetelmiä pitää uudistaa ja muuttaa ihmisiä auttavampaan, ihmisläheisempään, inhimillisempään, empaattisempaan ja humaanimpaan suuntaan.
Suosittelen tekemään asiasta valituksen Valviraan, THL: n ja kaikkiin mahdollisiin tahoihin, jotta epäkohtiin ja hoitokäytäntöihin tulisi jotakin muutosta parempaan ja edistysellisempään suuntaan.
Jos niin ei tapahdu, ihmisten pitäisi äänestää omilla jaloillaan ja olla käyttämättä kyseisiä, etenkin julkisen sektorin palveluita, lopettaa psyykelääkkeiden käyttäminen pienissä erissä vähentäen. Ja palauttaa vaikka ne käyttämäksi jäävät lääkkeet takaisin niihin hoitopaikkoihin, vaikka sitten johtaville lääkäreille postissa nimettömänä. Yhdenlaista kannanottoa ja palautetta sekin.
Kiitos!
Ihmisillä on oikeus saada itselleen parempaa hoitoa
218
1500
Vastaukset
- Anonyymi
Suurimmat ongelmat psykiatriassa ovat tietty ylimielinen ja natsistinen asenteellisuus potilaita kohtaan.
- Anonyymi
Narsisti ei ole oikea tapa ilmaista miten psykiatria toimii. Ja kun sanot että joku muka on ylimielinen niin se on ainoastaan sinun alemmuuden tunnistaisi kypsytetty vastaus .
Kun et ole ymmärtänyt hoitomenetelmää edes .
Hoidossa kuunnellaan ihmistä ja ei tarvitse edes kauaa kuunnella kun tietää mikä on hoitomenetelmää. sama sana näiden rokotukseen kanssa, sinun lasisesi mielipiteen omaavalla on usein ajatukset että rokotus on myrkkyä ja ihmisiä muka huijataan. Se jo kertoo ihmisestä paljon, ja tällainen ihminen ei koskaan tule terveeksi kun ei edes tiedä omaa parastaan psykiatrisessa hoidossa.
Epäluuluulomkun on ihmisen ainut tunne joka asiasta on diagnoosi sinänsä - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Narsisti ei ole oikea tapa ilmaista miten psykiatria toimii. Ja kun sanot että joku muka on ylimielinen niin se on ainoastaan sinun alemmuuden tunnistaisi kypsytetty vastaus .
Kun et ole ymmärtänyt hoitomenetelmää edes .
Hoidossa kuunnellaan ihmistä ja ei tarvitse edes kauaa kuunnella kun tietää mikä on hoitomenetelmää. sama sana näiden rokotukseen kanssa, sinun lasisesi mielipiteen omaavalla on usein ajatukset että rokotus on myrkkyä ja ihmisiä muka huijataan. Se jo kertoo ihmisestä paljon, ja tällainen ihminen ei koskaan tule terveeksi kun ei edes tiedä omaa parastaan psykiatrisessa hoidossa.
Epäluuluulomkun on ihmisen ainut tunne joka asiasta on diagnoosi sinänsäSana näyttää olevan natsismi. Ei narsismi.
Jatkakaa. - Anonyymi
Kyllä narsisti narsistin tunnistaa.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Narsisti ei ole oikea tapa ilmaista miten psykiatria toimii. Ja kun sanot että joku muka on ylimielinen niin se on ainoastaan sinun alemmuuden tunnistaisi kypsytetty vastaus .
Kun et ole ymmärtänyt hoitomenetelmää edes .
Hoidossa kuunnellaan ihmistä ja ei tarvitse edes kauaa kuunnella kun tietää mikä on hoitomenetelmää. sama sana näiden rokotukseen kanssa, sinun lasisesi mielipiteen omaavalla on usein ajatukset että rokotus on myrkkyä ja ihmisiä muka huijataan. Se jo kertoo ihmisestä paljon, ja tällainen ihminen ei koskaan tule terveeksi kun ei edes tiedä omaa parastaan psykiatrisessa hoidossa.
Epäluuluulomkun on ihmisen ainut tunne joka asiasta on diagnoosi sinänsäNiin se oikea sana oli siinä kohtaa todellakin natsistinen, eikä narsistinen. Sen verran selvennykseksi.
En ole rokote, enkä myöskään lääkevastainen. En ainakaan 100 %: sti. Olen niitä elämäni aikana ottanut ja käyttänyt, montakin kertaa. Lääketieteessä on ihmisten sairauksien hoidossa paljonkin hyviä, hyödyllisiä, tehokkaita ja tarpeellisia lääkkeitä. Tosin näiden nykyisten rokotteiden todellisesta vaikuttavuudesta koronavirukseen voi hieman kyseenalaistaa. Koska ne estävät vain vakavampien tautimuotojen tulemista ja lievittävät viruksen vaikutuksta, jos se sattuu itselleen saamaan.
Mutta kyllä, olen skeptinen, tai kriittinen nykyisten ja aiemmin historiassa käytössä ja markkinoilla olleiden psyykelääkkeiden hyödystä, tai enemmänkin haittavaikutuksista ja vaikutuksista muiden somaattisten sairauksien puhkeamisen osalta.
Enkä ole ainoa tässä maailmassa, joka näkee psykiatriassa epäkohtia, puutteita hoidossa ja niissä menetelmissä, virheitä, tai sen, että mt-ongelmista, tai ylipäätään vaikeuksista kärsiviä pitäisi auttaa myös toisenlaisin inhimillisin keinoin. Ja olla edes ylipäätään ystävällisempiä ja myötätuntoisempia kohtaamiaan ihmisiä kohtaan. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kyllä narsisti narsistin tunnistaa.
Täällä siis tehdään diagnooseja muista tänne kirjoittavista. Ei edes Putinista ja muista valtioiden johtajista sitä mennä, tai saa mennä tekemään. Vaikka olen minäkin sitä joskus tehnyt. Jopa somekeskusteluissa. Mutta se on kuulemma väärin. Niin ei saa tehdä! 😁
Vakavasti puhuen, olen kohdannut elämässäni monta kertaa narsisteja ja psykopaatteja. Omat vanhempani olivat mm. sellaisia. Mutta se onkin kokonaan toinen juttu.
En pidä narsisteista, tai psykopaateista, siis ainakaan 100%: ia sellaisia olevista. Joten tuskin olen sitä itsekään. En voisi sietää siinä tapauksessa itseäni.
- Anonyymi
Jos vaikeuksiin joutuneita ihmisiä autettaisiin vuorovaikutuksellisin keskusteluin ja positiivisella asenteella, ja keskityttäisiin elämässä aiemmin tapahtuneisiin asioihin, ja traumoihin, selvitettäisiin ne solmut, jotka aiheuttavat ihmisille oireita ja sairastumisia, niin se olisi jo oikea suunta.
- Anonyymi
On psyykkisiä sairauksia missä on eri vaiheita, ja joissain vaiheissa ei keskustelunole antavaa, monesti ensin lääkkeitä ennenkö voi aloittaa puheterapian. Joten kyllä psykiatrit tietävät hieman paremmin nämä asiat se kun tavis.
Keskustelu on todella törkeää silloin kun se on sopiva hoitomuoto ajankohtaiseen terapiaan
Sitä niin herkästi syytellään lääkäreitä , mutta miksei kaikki nämä ” netti tietävät” ole lukeneet alalla josta niin mielellään nalkuttavat . Psykiatrin koulutus on aika pitkä jotta heidän tietonsa ovat hieman toista luokkaa mitä tavisten . - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
On psyykkisiä sairauksia missä on eri vaiheita, ja joissain vaiheissa ei keskustelunole antavaa, monesti ensin lääkkeitä ennenkö voi aloittaa puheterapian. Joten kyllä psykiatrit tietävät hieman paremmin nämä asiat se kun tavis.
Keskustelu on todella törkeää silloin kun se on sopiva hoitomuoto ajankohtaiseen terapiaan
Sitä niin herkästi syytellään lääkäreitä , mutta miksei kaikki nämä ” netti tietävät” ole lukeneet alalla josta niin mielellään nalkuttavat . Psykiatrin koulutus on aika pitkä jotta heidän tietonsa ovat hieman toista luokkaa mitä tavisten .Juu, ainakin menneinä vuosikymmeninä ja niiden aikana monia potilaita, oli sitten miten nuori tahansa, saatettiin laittaa Leponex-lääkitykselle ja heistä tuli oikeasti käveleviä zombeja. Sitä tehtiin P-Savossa, ennen vuotta 2010. Sattumalta satuin kuulemaan silloisen ylilääkärin keskustelevan puhelimessa. Hän ei ensin huomannut minua, kun käveli niin keskittyneesti. Taisi sanoa vastapuolella olevalle, että "lääkekokeilu on hyvällä mallilla ja etenee suunnitelmien mukaan". Taviskin voi tehdä paljon huomioita ja havaita asioita, joita ei ehkä olisi pitänyt nähdä, tai olla todistamassa. Valitettavasti.
Jaa-a. Se, mitä itse huomasin kyseisen ns. tappolääkkeen ja monet ennenaikaiseen hautaan vievästä lääkkeestä oli se, että paitsi kyseinen lääke aiheutti monille sydämen sykkeen ja verenpaineen järjetöntä nousua, myös kuolaamista, hidastumista, rytmihäiriöitä ja sänkypotilaaksi ajautumista. Ja huom. monet heistä olivat iältään aivan liian nuoria. Monellekohan ennätti tulla vakavia vaurioita mm. sydämen ja verenkiertoelimistöön? Itselleni ainakin kyseinen lääke aiheutti paitsi edellä mainittuja, myös kovaa kipua käsivarteen, mikä on sydämen toimintaan viittaava vakava oire. Pulssikin huiteli koko ajan siellä jossakin 130 tienoilla. Siis leposyke. Puhumattakaan siitä, jos ihminen vielä kävelee, tai käy ulkona liikkumassa, mitä se syke sitten on? Miettikääpä sitä, mitä se sydämelle ja koko ihmisen fysiikalle, kun sydän hakkaa koko ajan tuollaista rytmiä? Etenkin pitkäaikaisesti käytettynä.
Niin eihän niillä psykiatreilla ja alalla toimivilla ole tietenkään ole mitään kytköksiä tai yhteistyötä lääkeyhtiöiden ja lääketeollisuuden kanssa...
Joo, uskotaan!🤑 - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Juu, ainakin menneinä vuosikymmeninä ja niiden aikana monia potilaita, oli sitten miten nuori tahansa, saatettiin laittaa Leponex-lääkitykselle ja heistä tuli oikeasti käveleviä zombeja. Sitä tehtiin P-Savossa, ennen vuotta 2010. Sattumalta satuin kuulemaan silloisen ylilääkärin keskustelevan puhelimessa. Hän ei ensin huomannut minua, kun käveli niin keskittyneesti. Taisi sanoa vastapuolella olevalle, että "lääkekokeilu on hyvällä mallilla ja etenee suunnitelmien mukaan". Taviskin voi tehdä paljon huomioita ja havaita asioita, joita ei ehkä olisi pitänyt nähdä, tai olla todistamassa. Valitettavasti.
Jaa-a. Se, mitä itse huomasin kyseisen ns. tappolääkkeen ja monet ennenaikaiseen hautaan vievästä lääkkeestä oli se, että paitsi kyseinen lääke aiheutti monille sydämen sykkeen ja verenpaineen järjetöntä nousua, myös kuolaamista, hidastumista, rytmihäiriöitä ja sänkypotilaaksi ajautumista. Ja huom. monet heistä olivat iältään aivan liian nuoria. Monellekohan ennätti tulla vakavia vaurioita mm. sydämen ja verenkiertoelimistöön? Itselleni ainakin kyseinen lääke aiheutti paitsi edellä mainittuja, myös kovaa kipua käsivarteen, mikä on sydämen toimintaan viittaava vakava oire. Pulssikin huiteli koko ajan siellä jossakin 130 tienoilla. Siis leposyke. Puhumattakaan siitä, jos ihminen vielä kävelee, tai käy ulkona liikkumassa, mitä se syke sitten on? Miettikääpä sitä, mitä se sydämelle ja koko ihmisen fysiikalle, kun sydän hakkaa koko ajan tuollaista rytmiä? Etenkin pitkäaikaisesti käytettynä.
Niin eihän niillä psykiatreilla ja alalla toimivilla ole tietenkään ole mitään kytköksiä tai yhteistyötä lääkeyhtiöiden ja lääketeollisuuden kanssa...
Joo, uskotaan!🤑Lisäyksenä vielä edelliseen tekstiin: Tuolloin joko vuonna 2008-2008, joillekin potilaille määrättiin "hoitona" Leponexia. Eikä moneltakaan varmasti kysytty mitään potilaan omaa mielipidettä asiasta. Kun jotkut täällä niin kovasti tuota asiaa mainostavat, että potilaiden näkemyksiä otetaan huomioon hoitoa laadittaessa ja sitä tehdessä. THL: n verkkosivuilla on mt-potilaiden oikeuksiin liittyen jotakin viitattu, mutta se ei välttämättä niiden potilaiden kohdalla, jotka asetetaan pakkohoitoon. Tuolloisen jonkin mystisen ja salaisen projektin aikana potilaille ei tehty tuolloin mitään tutkimuksia, esim. sydämen toiminnan osalta, ennen lääkityksen aloittamista. Joillakin saattaa olla taustalla suvussa sydän ja verisuonitauteja, tai muita sydämen toiminnan vikoja. Eikä myöskään kerrottu potilaille heidän olevan osa jotakin "kokeilua". Se rikkoi minun mielestä ainakin joitakin eettisiä sääntöjä. Sitä en tiedä, mikä kyseisen projektin tai kokeilun tarkoitus sitten oli.
Sattumalta satuin kuulemaan, kun tuolloinen P-Savon psykiatrisesta puolesta vastaava ylilääkäri keskustelu jonkun kanssa siitä puhelimessa. Kun hän huomasi asian, hän meni hyvin hämilleen, lopetti puhumisen minun ollessa läsnä ja siirtyi nopeammin pois. Ilmeisesti minun ei olisi pitänyt saada kuulla tuota kyseistä puhelinkeskustelua.
Olen myös kuullut, tai oikeammin lukenut paikallislehdestä, että ainakin yksi tuolloin sairaalassa hoidossa ollut henkilö kuoli ennenaikaisesti hyvin nuorena. Epäilen vahvasti, että hänelle oli määrätty kyseinen lääke. Leponex lääkkeellä tiedetään olevan yhteyksiä useisiin kuolemantapauksiin. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Lisäyksenä vielä edelliseen tekstiin: Tuolloin joko vuonna 2008-2008, joillekin potilaille määrättiin "hoitona" Leponexia. Eikä moneltakaan varmasti kysytty mitään potilaan omaa mielipidettä asiasta. Kun jotkut täällä niin kovasti tuota asiaa mainostavat, että potilaiden näkemyksiä otetaan huomioon hoitoa laadittaessa ja sitä tehdessä. THL: n verkkosivuilla on mt-potilaiden oikeuksiin liittyen jotakin viitattu, mutta se ei välttämättä niiden potilaiden kohdalla, jotka asetetaan pakkohoitoon. Tuolloisen jonkin mystisen ja salaisen projektin aikana potilaille ei tehty tuolloin mitään tutkimuksia, esim. sydämen toiminnan osalta, ennen lääkityksen aloittamista. Joillakin saattaa olla taustalla suvussa sydän ja verisuonitauteja, tai muita sydämen toiminnan vikoja. Eikä myöskään kerrottu potilaille heidän olevan osa jotakin "kokeilua". Se rikkoi minun mielestä ainakin joitakin eettisiä sääntöjä. Sitä en tiedä, mikä kyseisen projektin tai kokeilun tarkoitus sitten oli.
Sattumalta satuin kuulemaan, kun tuolloinen P-Savon psykiatrisesta puolesta vastaava ylilääkäri keskustelu jonkun kanssa siitä puhelimessa. Kun hän huomasi asian, hän meni hyvin hämilleen, lopetti puhumisen minun ollessa läsnä ja siirtyi nopeammin pois. Ilmeisesti minun ei olisi pitänyt saada kuulla tuota kyseistä puhelinkeskustelua.
Olen myös kuullut, tai oikeammin lukenut paikallislehdestä, että ainakin yksi tuolloin sairaalassa hoidossa ollut henkilö kuoli ennenaikaisesti hyvin nuorena. Epäilen vahvasti, että hänelle oli määrätty kyseinen lääke. Leponex lääkkeellä tiedetään olevan yhteyksiä useisiin kuolemantapauksiin.Korjaus tekstiin: Siis ainakin vuosina 2008-2009.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
On psyykkisiä sairauksia missä on eri vaiheita, ja joissain vaiheissa ei keskustelunole antavaa, monesti ensin lääkkeitä ennenkö voi aloittaa puheterapian. Joten kyllä psykiatrit tietävät hieman paremmin nämä asiat se kun tavis.
Keskustelu on todella törkeää silloin kun se on sopiva hoitomuoto ajankohtaiseen terapiaan
Sitä niin herkästi syytellään lääkäreitä , mutta miksei kaikki nämä ” netti tietävät” ole lukeneet alalla josta niin mielellään nalkuttavat . Psykiatrin koulutus on aika pitkä jotta heidän tietonsa ovat hieman toista luokkaa mitä tavisten .Oletko lukenut keroputaan mallista ja sen vaikuttavuudesta oireiden poistumiseen sekä siihen, kuinka oireeet eivät kroonistu?
Juurikin tyypillinen asenne psykiatrian henkilökunnalta, ei kestetä yhtäkään kriittistä sanaa omaa ns. tiedettä kohtaan. Vaikka oikeissa tieteissä kaikki uusi nimenomaan pohjautuu vallitsevien teorioiden haastamiseen. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Oletko lukenut keroputaan mallista ja sen vaikuttavuudesta oireiden poistumiseen sekä siihen, kuinka oireeet eivät kroonistu?
Juurikin tyypillinen asenne psykiatrian henkilökunnalta, ei kestetä yhtäkään kriittistä sanaa omaa ns. tiedettä kohtaan. Vaikka oikeissa tieteissä kaikki uusi nimenomaan pohjautuu vallitsevien teorioiden haastamiseen.Ainoa asia mikä minua keroputaan mallissa harmittaa, on se että meillä ei ole varaa kaksinkertaiseen järjestelmään kuten norjassa.
Sit kun systeemi pitää rakentaa vaikeimman mukaan, niin "kevyet tapaukset" kärsii. - Anonyymi
Pelkästään se, että ihmiset hyväksyttäisiin sellaisina kuin he ovat, eikä haukuttaisi, kiusattaisi, arvosteltaisi, jne., monet voisivat paljon paremmin.
Monet traumat jäisivät tulematta, kun kaikki saisivat olla juuri sellaisia kuin ovat.
Ihmisistä välitettäisiin, heidät huomioitaisiin, heitä kuunneltaisiin ja kuultaisiin, ylipäänsä ihmisarvoa arvostettaisiin. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Pelkästään se, että ihmiset hyväksyttäisiin sellaisina kuin he ovat, eikä haukuttaisi, kiusattaisi, arvosteltaisi, jne., monet voisivat paljon paremmin.
Monet traumat jäisivät tulematta, kun kaikki saisivat olla juuri sellaisia kuin ovat.
Ihmisistä välitettäisiin, heidät huomioitaisiin, heitä kuunneltaisiin ja kuultaisiin, ylipäänsä ihmisarvoa arvostettaisiin.Ihan oikein kirjoitit , ja viisaasti.
Nykyaikana näkee ja kuulee kummallisia arvosteluita ihmisistä jotka loukkaavat.
Ei tartte muuta kun katsella netissä kuinka esim politiikkojen henkilökohtaisia asioita haukutaan karmeilla sanoilla ja heidän ulkomuotoaan alentavasti , ei kukaan ihminen ole valinnut omaa näköään vaan ne on kaikilla erinlaiset.
Milloin liian leveä suu, tai liian seksikäs nainen, milloin alennetaan mauttomilla sanoilla ihmisiä joita ei edes tunneta.
Ystävätkin saattavat huomautella henkilökohtaisista asioista jotka loukkaavat .joten kun kaikki saisivat olla mitä ovat ilman että ketään syrjittäisiin niin jokainen voisi paremmin .
Ja yhteiskunnassa olisi enemmän yhteisiä harrastuksia kun se jota haukutaan ei uskalla usein edes mennä toisten lähelle pelosta että jotain loukkaavaa taas sanotaan - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Pelkästään se, että ihmiset hyväksyttäisiin sellaisina kuin he ovat, eikä haukuttaisi, kiusattaisi, arvosteltaisi, jne., monet voisivat paljon paremmin.
Monet traumat jäisivät tulematta, kun kaikki saisivat olla juuri sellaisia kuin ovat.
Ihmisistä välitettäisiin, heidät huomioitaisiin, heitä kuunneltaisiin ja kuultaisiin, ylipäänsä ihmisarvoa arvostettaisiin.Mitä siis odotat? Ala hyväksyä ihmiset sellaisina kuin he ovat! Välitä, huomioi, kuuntele, kuule ja arvosta!
Itseäsi ja omaa käytöstäsi voit muuttaa, et muiden. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Mitä siis odotat? Ala hyväksyä ihmiset sellaisina kuin he ovat! Välitä, huomioi, kuuntele, kuule ja arvosta!
Itseäsi ja omaa käytöstäsi voit muuttaa, et muiden.Eipä mun tarvitse mitään odottaa, hyväksyn ihmiset sellaisina kuin he ovat.
Tiedän sen, että ei kukaan voi muuttaa kenenkään toisen käytöstä, itsestä sen on lähdettävä.
En nyt odottanut, että joku hermostuisi hyväksymisestä kirjoittamastani tekstistä.
Vai oliko siinä jotain, mitä ei ymmärtänyt ?
- Anonyymi
Olen miettinyt tuota asiaa omalla kohdallani.
Nuoruudesta alkaen pyörin psykiatrian kuvioissa, oikeastaan päihteiden käytön takia.
Päihteet, eli viina, kannabis, ja niihin vielä yhdistettynä monet erilaiset psyykelääkkeet, saivat kyllä mielen aivan sekaisin, psykooseihin ja deliriumeihin asti.
Ollessani monia kertoja laitoksissa, välillä vapaaehtoisesti, välillä pakosta, oli itsellänikin ajatukset sen suuntaisia, ettei minua osattu auttaa, oikeastaan en edes tuntenut tarvitsevani tai haluavani apua.
Pakkohoitokeinot olivat yhtä myrkkyä, vastenmielisiä, eristämisineen, lääkepistoksineen, jne.
Vuosien myötä, kun oma terveydentilanteeni kohentui, aloin ymmärtää, että olin ollut oikeasti todella huonossa kunnossa, ja varmasti hankalakin usein.
Pitkäkestoisen osastohoidon ( viimeisen sellaisen ) aikana sain juuri sellaista apua, jota siinä kohtaa tarvitsin.
Kun oma psyyke alkoi olla tasapainossa, tuntui, että pärjäsin aivan hyvin asioidessani hoitopuolella ( avohoidossa ) . Minua kuunneltiin, ja mielipiteeni otettiin huomioon. Minulla oli myös lupa ja oikeus sanoa omat mielipiteeni, vaikka joskus ne olivatkin eroavia hoitohenkilöstön kanssa.
Myöskään lopetettuani viimeisen psykoosilääkkeen oma-aloitteisesti, ei loppujen lopuksi tullut ongelmia, vaikka silloinen keskustelu, kun kerroin lopettaneeni lääkityksen, ei kovin lupaavasti alkanut.
Kerroin omat mielipiteeni lääkkeen käytön aikaisista kokemuksista, ja kyseenalaistin lääkärin väittämiä. Lopputulos oli ihan hyvä, vaikka tosin lääkärin kanta ei kai alkuun ollut kaikkein hyväksyvin.
Eli itsestäni ainakin huomasin sen, kun tulin parempaan kuntoon, aloin pärjätä paremmin myös hoitavan tahon kanssa asioidessani.
En ollut enää vastaan hangoitteleva, jollainen olin ollut vuosia, vuosia aiemmin, ollessani oikeasti huonossa kunnossa.
Tavallaan se onkin mietityttänyt, miten kaikki kääntyi jotenkin toisinpäin, ja ehkäpä, saattaa olla, että itse muutuin kaikkein eniten.
Ja ymmärrän asioita eri tavoin kuin silloin kauan sitten.
Täytyy varmaan todeta, että yllättävän paljosta ihminen pystyy selviytymään.
Nyt olen jo vuosia ollut hyvässä kunnossa, ja sitä mieltä edelleen, jos tulisi tilanne, että apua tarvitsisin, niin sitä kyllä hakisin. - Anonyymi
Selkeästi leimaamista ja yleistämistä.
Omaltakin kohdalta voin sanoa, että eräältäkin tällä foormilla runsaasti siteeratulta ylilääkäriltä, meni kaksikymmentä vuotta hoitoni aloittamisesta, ennen kuin hän määräsi minulle lääkkeitä.
Koko tuon ajan hoitona oli yksilöllinen keskusteluapu.
Se ei tarkoita sitä, että järjestelmä olisi jotenkin täydellinen. Esimerkiksi Yksilöllinen keskusteluapu, ei millään tavalla pystynyt korjaamaan menneisyyden traumojani.
Ole hyvä.- Anonyymi
Ihanko tosi? Oletko aivan rehellinen kommentissasi? Nimenomaan 20 vuotta sitten oli yleisenä ja lähes automaattisena hoitokäytäntönä aloittaa potilaalla/potilailla lääkitykset. Jos ei ihan heti, niin viimeistään sen hoitojakson ensimmäisen viikon kuluessa. Etenkin psykoottisiksi katsotuille ja masennuspotilaille. Enkä usko, että se käytäntö olisi olennaisesti toisenlaiseksi muuttunut.
Riippuu toki, mitä itsekukin sairastaa ja on laitettu diagnoosiksi... - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Ihanko tosi? Oletko aivan rehellinen kommentissasi? Nimenomaan 20 vuotta sitten oli yleisenä ja lähes automaattisena hoitokäytäntönä aloittaa potilaalla/potilailla lääkitykset. Jos ei ihan heti, niin viimeistään sen hoitojakson ensimmäisen viikon kuluessa. Etenkin psykoottisiksi katsotuille ja masennuspotilaille. Enkä usko, että se käytäntö olisi olennaisesti toisenlaiseksi muuttunut.
Riippuu toki, mitä itsekukin sairastaa ja on laitettu diagnoosiksi...Meinaatko, että kun kerta kaikki muutkin pistää vähän "lapinlisää" niin pitäähän sitä tässäkin olla?
Mutta entäs jos se on totta? Miten moni väittämä täälläkin muuttuu yleistäväksi ja leimaavaksi? - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Meinaatko, että kun kerta kaikki muutkin pistää vähän "lapinlisää" niin pitäähän sitä tässäkin olla?
Mutta entäs jos se on totta? Miten moni väittämä täälläkin muuttuu yleistäväksi ja leimaavaksi?Valehteleminen on vähän eri asia, kuin mikään liioittelu. Kirjoituksesta näki heti, ettei siinä väitetyt asiat voi pitää paikkaansa. Sen verran monet ( kyseisen hoitorumban läpikäyneet) ovat perillä asioista ja siitä, miten ne hoitokäytännöt ja tavat toimia ovat menneet jo useamman vuosikymmenen ajan. Lääkkeitä määrätään ja annetaan melkein heti potilaan tullessa sisälle hoitopaikkaan, lääkekokeilu alkaa ainakin saman viikon aikana. Miksi siis valehdella? Pyhittääkö tarkoitus kaikki keinot?
Minä en ainakaan leimaa, enkä yleistä. Puhun aina totta. Hyvin pieni, marginaalinen määrä niistä henkilöistä ja potilaista, jotka ovat koskaan käyttäneet historiansa aikana psykiatrisia palveluita, etenkin julkisia, ovat saaneet joko ihmisoikeuksia rikkovia pakkohoitotoimenpiteitä, ylilääkityksiä, väärää hoitoa ja vääriä lääkkeitä. Eikä mitään oireiden ja vaikeuksien taustalla olevien juurisyiden selvittelyä, tai ongelmien ratkaisemista, tai oikeanlaista keskusteluapua. Ja uskallan väittää tällä kertaa olevani oikeassa. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Valehteleminen on vähän eri asia, kuin mikään liioittelu. Kirjoituksesta näki heti, ettei siinä väitetyt asiat voi pitää paikkaansa. Sen verran monet ( kyseisen hoitorumban läpikäyneet) ovat perillä asioista ja siitä, miten ne hoitokäytännöt ja tavat toimia ovat menneet jo useamman vuosikymmenen ajan. Lääkkeitä määrätään ja annetaan melkein heti potilaan tullessa sisälle hoitopaikkaan, lääkekokeilu alkaa ainakin saman viikon aikana. Miksi siis valehdella? Pyhittääkö tarkoitus kaikki keinot?
Minä en ainakaan leimaa, enkä yleistä. Puhun aina totta. Hyvin pieni, marginaalinen määrä niistä henkilöistä ja potilaista, jotka ovat koskaan käyttäneet historiansa aikana psykiatrisia palveluita, etenkin julkisia, ovat saaneet joko ihmisoikeuksia rikkovia pakkohoitotoimenpiteitä, ylilääkityksiä, väärää hoitoa ja vääriä lääkkeitä. Eikä mitään oireiden ja vaikeuksien taustalla olevien juurisyiden selvittelyä, tai ongelmien ratkaisemista, tai oikeanlaista keskusteluapua. Ja uskallan väittää tällä kertaa olevani oikeassa.Yhdessä avoihoitopaikassa kerran sanottiin, " ei me voida auttaa sinua tällä puolella, kun et käytä lääkkeitä ".
Tuokin jo valaisee aika paljon asioita. Onko mahdollista edes saada ammattiapua, jos ei halua ensimmäiseksi lääkkeitä ?
Mihinköhän sekin perustuu, ettei voisi ensin kokeilla jotain muita keinoja...ai niin, unohdin, lääketeollisuus ei saa tarpeeksi taaloja... - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Valehteleminen on vähän eri asia, kuin mikään liioittelu. Kirjoituksesta näki heti, ettei siinä väitetyt asiat voi pitää paikkaansa. Sen verran monet ( kyseisen hoitorumban läpikäyneet) ovat perillä asioista ja siitä, miten ne hoitokäytännöt ja tavat toimia ovat menneet jo useamman vuosikymmenen ajan. Lääkkeitä määrätään ja annetaan melkein heti potilaan tullessa sisälle hoitopaikkaan, lääkekokeilu alkaa ainakin saman viikon aikana. Miksi siis valehdella? Pyhittääkö tarkoitus kaikki keinot?
Minä en ainakaan leimaa, enkä yleistä. Puhun aina totta. Hyvin pieni, marginaalinen määrä niistä henkilöistä ja potilaista, jotka ovat koskaan käyttäneet historiansa aikana psykiatrisia palveluita, etenkin julkisia, ovat saaneet joko ihmisoikeuksia rikkovia pakkohoitotoimenpiteitä, ylilääkityksiä, väärää hoitoa ja vääriä lääkkeitä. Eikä mitään oireiden ja vaikeuksien taustalla olevien juurisyiden selvittelyä, tai ongelmien ratkaisemista, tai oikeanlaista keskusteluapua. Ja uskallan väittää tällä kertaa olevani oikeassa.Lääkkeitä annetaan heti ??????
Sehän riippuu ihan mikä on diagnoosi kaikissa diagnooseissa ei käytetä lääkkeitä , joten näitä asioita ei voi yleistää mitenkään . - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Yhdessä avoihoitopaikassa kerran sanottiin, " ei me voida auttaa sinua tällä puolella, kun et käytä lääkkeitä ".
Tuokin jo valaisee aika paljon asioita. Onko mahdollista edes saada ammattiapua, jos ei halua ensimmäiseksi lääkkeitä ?
Mihinköhän sekin perustuu, ettei voisi ensin kokeilla jotain muita keinoja...ai niin, unohdin, lääketeollisuus ei saa tarpeeksi taaloja...Ilmeisesti diagnoosiksi olisi tarvinnut lääkehoidon ensiksi , joten mikä siinä on kun muutamat eivät edes halua tulla terveiksi kun kieltävät lääkkeet itseltään.
Ihme että tavikset ovat niin asialla tässä asiasta ja eivät näe omaa tilannettaan lääkärin tavoin. Juuri nämä potilaan ottavat tilaa jossa sen tilan olisi ehkä joku muu tarvinnut paremmin.
Äläkä vedä lääketeollisuutta tähän väärillä johtopaikoilla , ei kenellekään lääkettä kirjoiteta jos ei hän sitä tarvitse . - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Yhdessä avoihoitopaikassa kerran sanottiin, " ei me voida auttaa sinua tällä puolella, kun et käytä lääkkeitä ".
Tuokin jo valaisee aika paljon asioita. Onko mahdollista edes saada ammattiapua, jos ei halua ensimmäiseksi lääkkeitä ?
Mihinköhän sekin perustuu, ettei voisi ensin kokeilla jotain muita keinoja...ai niin, unohdin, lääketeollisuus ei saa tarpeeksi taaloja...Entä jos he ovat olleet rehellisiä?
Sen lisäksi että maailma medikalisoituu, ja hoitoalalla on resurssipula, niin täytyy myös muistaa että on olemassa ihmisiä ja tilantenteita, missä "järjen puhuminen" ei auta, ennen kuin ihminen on siihen valmis.
Samaan hengenvetoon voi myös mainita, että jos vaikka se terapia olisi paras vaihtoehto, niin eikö olisi ihan järkevää että sitä odotellessa saisi vaikka lääkkeitä, ettei tilanne pahene? - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Ilmeisesti diagnoosiksi olisi tarvinnut lääkehoidon ensiksi , joten mikä siinä on kun muutamat eivät edes halua tulla terveiksi kun kieltävät lääkkeet itseltään.
Ihme että tavikset ovat niin asialla tässä asiasta ja eivät näe omaa tilannettaan lääkärin tavoin. Juuri nämä potilaan ottavat tilaa jossa sen tilan olisi ehkä joku muu tarvinnut paremmin.
Äläkä vedä lääketeollisuutta tähän väärillä johtopaikoilla , ei kenellekään lääkettä kirjoiteta jos ei hän sitä tarvitse .En tiedä, oletko itse tavis vai lääkäri, mutta kovasti täällä kirjoittelet, että potilaat eivät itse tietäisi paljon mitään.
Lääkäreillä on opiskeltu tieto, joo. Mutta potilaat ne ovat, jotka itse tuntevat ja tietävät, miltä mikäkin tuntuu, eli heillä on omakohtaista kokemusta. Lääkäreillä on kokemusta luetusta tiedosta. Toki heidänkin tietonsa karttuu työvuosien myötä, mutta heille ei kerry missään vaiheessa samanlaista kokemusta, joka on potilailla.
Kenties hoitokontaktienkin pitäisi perustua siihen, että kaikesta keskustellaan puolin ja toisin, kuunnellaan, kuullaan, ja tullaan ymmärretyiksi.
Valitettavasti ihan aina se ei mene niin.
" ei kenellekään lääkettä kirjoiteta jos ei hän sitä tarvitse ", pikkuisen olen eri mieltä tuostakin väittämästä.
Söin itse lääkkeitä vuosikausia, ja olen niistä päässyt eroon jo kauan sitten.
Minulle yritettiin edelleen jossain vaiheessa tyrkyttää lääkkeitä " ennaltaehkäisyyn " mahdollisia tulevia oireiluja varten.
Vaan eipä niitä ole tullut, lääkkeettömänä jo monia vuosia.
Ymmärrän täysin, että on monia ihmisiä, jotka lääkityksiä tarvitsevat, sitä ei voi kieltää.
Joskus vain tuntuu, että lääkkeitä määrätään liian herkästi jo pienimmänkin mielialan liikahduksen takia.
Itse aikoinaan sanoin avohoidon puolella, että varmasti riittäisi ihmisiä, jotka tarvitsisivat minunkin heiltä viemäänsä aikaa, mutta hoitotaho vastasi, ettei niin pidä ajatella.
Hoitoon ajautuessaan tai mennessään pitäisi myös ajatella, että joskus hoidosta on vaikeaa päästä eroon, vaikkei enää niin tarvetta olisikaan. Tämä on toki tapauskohtaista. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Entä jos he ovat olleet rehellisiä?
Sen lisäksi että maailma medikalisoituu, ja hoitoalalla on resurssipula, niin täytyy myös muistaa että on olemassa ihmisiä ja tilantenteita, missä "järjen puhuminen" ei auta, ennen kuin ihminen on siihen valmis.
Samaan hengenvetoon voi myös mainita, että jos vaikka se terapia olisi paras vaihtoehto, niin eikö olisi ihan järkevää että sitä odotellessa saisi vaikka lääkkeitä, ettei tilanne pahene?En epäillytkään, että olisivat olleet jotenkin epärehellisiä.
Parempihan on, että sanotaan suoraan.
- Anonyymi
Instituutio. Hoitaa lähinnä itseään, ja hoitaa itsensä jatkumista. Onneksi resurssia ja bensaa riittää.
Terapeutit ovat status- ja rahanahneita pahnoja. Välittäinen on "ammattimaisesti" poistettu systeemeistään. Hyvä kun rattaat pyörivät.
Luovuus, välittäminen, teho - missä? Vertaistuessa ja epävirallisemmissa avuissa, ehkä...
Psykiatrian pillerituotannosta viitsi edes sanoa mitään... Hyvä kun saatte aivo-rahaa. Imekää, lisää...!!!!!- Anonyymi
Mitenkäs se psykiatrien lähes puolijumalana ja yksi psykiatriaa kehittänyt Sigmund Freud sanoikaan: " Psyykkisesti terveen määritelmä on siinä, että hän kykeneen rakastamaan ja tekemään työtä". Jotakin sinne päin kai se ainakin oli...
Jos lähdetään sellaiseen ajatusleikkiin, että jokin psykiatrinen sairaala ja kaikki siellä olevat niin työtään tekevät ammattilaiset, lääkärit, hoitajat ja potilaat olisi pienoismalli tästä yhteiskunnasta, niin aika karmean kuvan siitä saisi. Koska potilailla ei ole mitään ihmisoikeuksia, heille voidaan antaa pakkohoitopäätöksiä, ja määrätä hoitoja heidän mielipiteitään ja näkemyksiään ottamatta huomioon, rajoitetaan liikkumisvapautta, voidaan määrätä mielivaltaisesti eristyksiin, jos joku ei satu tekemään asioita hoitohenkilökuntaa miellyttävällä tavalla, potilaiden asema on aika surkea, heitä pidetään muita ( alalla olevia) alempiarvoisena ja vähäpätöisinä, eikä oikeastaan minään ihmisinäkään, määrätään somaattista ja henkistä terveyttä jopa vahingoittavia lääkkeitä, kohdellaan alentuvasti ja nöyryyttäen. Muutamia esimerkkejä mainitakseni.
Psykiatrit ja hoitajat tuskin kovinkaan paljon potilaita "rakastavat", tai välittävät heistä rahtuakaan. Eikä heidän tarkoituksenaan ole edes auttaa ( vaikka psykiatria kehitettiin kai alunperin sillä ajatuksella) ja edistää psykiatrisen diagnoosin saaneitä, vaikka he mitä tahansa julkisuudessa, mediassa ja verkkosivuillaan väittäisivät. Periaatteessa he ovat jääneet valheesta kiinni, koska siinähän on kyse valehtelusta, kun väitetään, että terveydenhuollossa muka autettaisiin ja tuettaisiin psyykkisistä oireista kärsiviä. He ( psykiatrit ja hoitajat) välittävät joistakin aivan muista asioista, kuin huonosti voivista ja vaikeuksista kärsivistä ihmisistä. - Rahasta, isosta tienatusta palkasta, vallasta, kontrolloinnista, autoritäärisyyden osoittamisesta alempiarvoiseksi katsomiaan kohtaan, korruptiosta, medikalisaatiosta ja lääkeyhtiöiden taloudellisesta hyötymisestä. Kun saa ja tienaa hyvää palkkaa, moraali, eettisyys, arvot ja humaanisuus ne kaikki katoavat romukoppaan. Eläköön siis kapitalismi ja sen edistäminen! Näköjään... - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Mitenkäs se psykiatrien lähes puolijumalana ja yksi psykiatriaa kehittänyt Sigmund Freud sanoikaan: " Psyykkisesti terveen määritelmä on siinä, että hän kykeneen rakastamaan ja tekemään työtä". Jotakin sinne päin kai se ainakin oli...
Jos lähdetään sellaiseen ajatusleikkiin, että jokin psykiatrinen sairaala ja kaikki siellä olevat niin työtään tekevät ammattilaiset, lääkärit, hoitajat ja potilaat olisi pienoismalli tästä yhteiskunnasta, niin aika karmean kuvan siitä saisi. Koska potilailla ei ole mitään ihmisoikeuksia, heille voidaan antaa pakkohoitopäätöksiä, ja määrätä hoitoja heidän mielipiteitään ja näkemyksiään ottamatta huomioon, rajoitetaan liikkumisvapautta, voidaan määrätä mielivaltaisesti eristyksiin, jos joku ei satu tekemään asioita hoitohenkilökuntaa miellyttävällä tavalla, potilaiden asema on aika surkea, heitä pidetään muita ( alalla olevia) alempiarvoisena ja vähäpätöisinä, eikä oikeastaan minään ihmisinäkään, määrätään somaattista ja henkistä terveyttä jopa vahingoittavia lääkkeitä, kohdellaan alentuvasti ja nöyryyttäen. Muutamia esimerkkejä mainitakseni.
Psykiatrit ja hoitajat tuskin kovinkaan paljon potilaita "rakastavat", tai välittävät heistä rahtuakaan. Eikä heidän tarkoituksenaan ole edes auttaa ( vaikka psykiatria kehitettiin kai alunperin sillä ajatuksella) ja edistää psykiatrisen diagnoosin saaneitä, vaikka he mitä tahansa julkisuudessa, mediassa ja verkkosivuillaan väittäisivät. Periaatteessa he ovat jääneet valheesta kiinni, koska siinähän on kyse valehtelusta, kun väitetään, että terveydenhuollossa muka autettaisiin ja tuettaisiin psyykkisistä oireista kärsiviä. He ( psykiatrit ja hoitajat) välittävät joistakin aivan muista asioista, kuin huonosti voivista ja vaikeuksista kärsivistä ihmisistä. - Rahasta, isosta tienatusta palkasta, vallasta, kontrolloinnista, autoritäärisyyden osoittamisesta alempiarvoiseksi katsomiaan kohtaan, korruptiosta, medikalisaatiosta ja lääkeyhtiöiden taloudellisesta hyötymisestä. Kun saa ja tienaa hyvää palkkaa, moraali, eettisyys, arvot ja humaanisuus ne kaikki katoavat romukoppaan. Eläköön siis kapitalismi ja sen edistäminen! Näköjään...Pakkohoito on muuten sellaista että sinne ei oikein helpolla laiteta, mutta on psyykkisiä diagnooseja joissa pakkohoito on välttämätön , joten sairaan ihmisen käytöksestä huomataan koska tarvitaan hoitoa ilman että potilas itse määrää.
Kun lukee sinun kirjoituksesi niin suosittelen ottamaan yhteyttä hoitolaitokseen
Asia voi olla vakava kun luulotteluja satelee , ja alemmuuden tunne näyttää olevan kaiken takana .
Että oikeastaan voi saada noin sairaita ajatuksia hoidosta jota annetaan - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Pakkohoito on muuten sellaista että sinne ei oikein helpolla laiteta, mutta on psyykkisiä diagnooseja joissa pakkohoito on välttämätön , joten sairaan ihmisen käytöksestä huomataan koska tarvitaan hoitoa ilman että potilas itse määrää.
Kun lukee sinun kirjoituksesi niin suosittelen ottamaan yhteyttä hoitolaitokseen
Asia voi olla vakava kun luulotteluja satelee , ja alemmuuden tunne näyttää olevan kaiken takana .
Että oikeastaan voi saada noin sairaita ajatuksia hoidosta jota annetaanKuule, onneksi en taida olla niin hölmö, että enää ottaisin koskaan yhteyttä mihinkään tk: seen valittelemaan psyykkisiä vaivoja, tai ongelmia. 20 vuotta sen systeemin kanssa tekemisissä riitti antamaan hyvän kuvan siitä, minkälaista ja miten se oikeasti toimi, tai toimii.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Pakkohoito on muuten sellaista että sinne ei oikein helpolla laiteta, mutta on psyykkisiä diagnooseja joissa pakkohoito on välttämätön , joten sairaan ihmisen käytöksestä huomataan koska tarvitaan hoitoa ilman että potilas itse määrää.
Kun lukee sinun kirjoituksesi niin suosittelen ottamaan yhteyttä hoitolaitokseen
Asia voi olla vakava kun luulotteluja satelee , ja alemmuuden tunne näyttää olevan kaiken takana .
Että oikeastaan voi saada noin sairaita ajatuksia hoidosta jota annetaanPakkohoitoa ei välttämättä tarvita yhdenkään diagnoosin vuoksi.
Kyllä se on ihmisen oma vointi, joka määrittää tarpeen pakkohoidolle, ei diagnoosi. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Pakkohoito on muuten sellaista että sinne ei oikein helpolla laiteta, mutta on psyykkisiä diagnooseja joissa pakkohoito on välttämätön , joten sairaan ihmisen käytöksestä huomataan koska tarvitaan hoitoa ilman että potilas itse määrää.
Kun lukee sinun kirjoituksesi niin suosittelen ottamaan yhteyttä hoitolaitokseen
Asia voi olla vakava kun luulotteluja satelee , ja alemmuuden tunne näyttää olevan kaiken takana .
Että oikeastaan voi saada noin sairaita ajatuksia hoidosta jota annetaanSe on ihme , että täällä psykiatrian työntekijät puolustelevat ja kehuvat psykiatrista hoitoa ja taas "hoidetut" haukkuvat sitä.
Tästä voisi tehdä päätelmän , että toinen ryhmä on oikeassa ja toinen valehtelee.
Psykiatrian työntekijöillä on tässä asiassa tietysti oma lehmä ojassa niin sanotusti , eli he puolustelevat omaa mainettaan ja omaa työpaikkaansa sekä kehuvat itseänsä ja tekemäänsä työtä jotta yhteiskunnan rahoitusta tälle sektorille ei ainakaan supistettaisi.
Mutta ehkä tässä kiistassa totuuden kuulee juuri niiltä potilailta tai asiakkailta jotka ovat itse saaneet sitä "hoitoa". Kyllähän se palvelun kohde on se jonka mielipide tässä merkitsee enemmän.
Eihän ravintolabisneksenkään kohdalla kysytä työntekijöiden mielipidettä ravintolan tasosta , vaan ravintolakriitikon ja asiakkaan mielipde ravintolan tasosta on se mikä merkitsee ja ratkaisee ravintolan menestyksen tai menestyksettömyyden.
Kyllä asiakas tietää parhaiten minkä tasoista hänen saamansa hoito on ollut, eikä sitä kokemusta paranna se ,että kyseisten alojen työntekijät kehuisivat itseään kritiikittömästi ja vielä panettelisivat asiakkaita.
Eikö se totuus ole kuitenkin tässäkin asiassa se , että asiakas on aina oikeassa. Ja jos hoito on ollut asiakkaiden mielestä huonoa, niin silloin se on ollut huonoa. Piste. Tulokset ratkaisee hoidon tason ja jos selvä enemmistö potilaista on sitä mieltä että hoito on ollut huonoa niin silloin se on myös ollut huonoa. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Se on ihme , että täällä psykiatrian työntekijät puolustelevat ja kehuvat psykiatrista hoitoa ja taas "hoidetut" haukkuvat sitä.
Tästä voisi tehdä päätelmän , että toinen ryhmä on oikeassa ja toinen valehtelee.
Psykiatrian työntekijöillä on tässä asiassa tietysti oma lehmä ojassa niin sanotusti , eli he puolustelevat omaa mainettaan ja omaa työpaikkaansa sekä kehuvat itseänsä ja tekemäänsä työtä jotta yhteiskunnan rahoitusta tälle sektorille ei ainakaan supistettaisi.
Mutta ehkä tässä kiistassa totuuden kuulee juuri niiltä potilailta tai asiakkailta jotka ovat itse saaneet sitä "hoitoa". Kyllähän se palvelun kohde on se jonka mielipide tässä merkitsee enemmän.
Eihän ravintolabisneksenkään kohdalla kysytä työntekijöiden mielipidettä ravintolan tasosta , vaan ravintolakriitikon ja asiakkaan mielipde ravintolan tasosta on se mikä merkitsee ja ratkaisee ravintolan menestyksen tai menestyksettömyyden.
Kyllä asiakas tietää parhaiten minkä tasoista hänen saamansa hoito on ollut, eikä sitä kokemusta paranna se ,että kyseisten alojen työntekijät kehuisivat itseään kritiikittömästi ja vielä panettelisivat asiakkaita.
Eikö se totuus ole kuitenkin tässäkin asiassa se , että asiakas on aina oikeassa. Ja jos hoito on ollut asiakkaiden mielestä huonoa, niin silloin se on ollut huonoa. Piste. Tulokset ratkaisee hoidon tason ja jos selvä enemmistö potilaista on sitä mieltä että hoito on ollut huonoa niin silloin se on myös ollut huonoa.Itse olen ollut asiakaspuolella, ja saanut kokea sekä hyvää, että huonoa hoitoa.
Onhan se aina ihmisestä itsestä kiinni, kuinka hän minkäkin henkilökohtaisesti kokee.
Mulla on ollut myös muutamia kertoja loistava tilaisuus keskustella vapaa-ajalla olevien mt-hoitajien kanssa, ovat kertoneet omia näkemyksiään työstään, ja siitä miten ovat kokeneet esim. potilaiden hoidon osastolla, lääkityksineen, jne.
On ollut aika yllättävääkin, että jotkut hoitajat ovat joskus jopa kritisoineet suhteellisen ankarastikin joitain hoitotoimenpiteitä, olleet myös ihmeissään, kuinka huolettomasti potilaita on saatettu lääkitä runsaastikin.
Ammatti-ihmisetkin ovat " vain " ihmisiä, heitäkin on paljon erilaisia, laidasta laitaan. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Itse olen ollut asiakaspuolella, ja saanut kokea sekä hyvää, että huonoa hoitoa.
Onhan se aina ihmisestä itsestä kiinni, kuinka hän minkäkin henkilökohtaisesti kokee.
Mulla on ollut myös muutamia kertoja loistava tilaisuus keskustella vapaa-ajalla olevien mt-hoitajien kanssa, ovat kertoneet omia näkemyksiään työstään, ja siitä miten ovat kokeneet esim. potilaiden hoidon osastolla, lääkityksineen, jne.
On ollut aika yllättävääkin, että jotkut hoitajat ovat joskus jopa kritisoineet suhteellisen ankarastikin joitain hoitotoimenpiteitä, olleet myös ihmeissään, kuinka huolettomasti potilaita on saatettu lääkitä runsaastikin.
Ammatti-ihmisetkin ovat " vain " ihmisiä, heitäkin on paljon erilaisia, laidasta laitaan.Jos jotkut hoitoalalla olevat sitten näkevät kenties joissakin hoitotoimenpiteissä korjaamisen, muuttamisen ja parantamisen varaa, niin miksi he eivät sitten ilmaise omia mielipiteitään tai kehitysideoita esim. vaikkapa tutkijoille, tai ylemmälle portaalle?
Mikä heitä estäisi tekemästä sitä? Vai onko kyse siitä, että koska lääketiede, alalla olevien vallitsee aika vahva hierarkiaan perustuva järjestelmä, että ei uskalleta sanoa mitään? Joko se on pelkuruutta, tai välinpitämättömyyttä. Suoraan sanottuna. Minä ainakin sanoisin, vaikka se tarkoittaisi potkuja omalla kohdalla. En minä ainakaan hyväksyisi mitään vääryyksiä, ihmisoikeusrikoksia, tai puutteellisia hoitokeinoja.
Tällä tarkoitan sitä, että oikeasti psykiatriaa pitäisi uudistaa ja aika tavalla. Ennen kaikkea asiakaslähtöisempään suuntaan. Ja vähentää lääkkeiden roolia ihmisten hoitamisessa.
Kuten jo aiemmin tässä viestiketjussa kirjoitin, että silloin kun itsellä on kaikki hyvin, ns. pullat uunissa, ja tienaa hyvää palkkaa, niin silloin arvot tai eettiset periaatteet katoavat. Eli ei tarvitse piitata enää joistakin potilasraukoista. Potilaat nähdään vain pakollisina hoidettavina velvollisuuksina, tai massana, josta ei tarvitse välittää. Jo alalla käytetyt nimikkeet, diagnoosit yms. tavallaan häivyttävät ihmisen näkemisen ja kohtaamisen ihmisenä.
En tiedä, pohtivatko alalla olevat lainkaan sitä, millaisena he näkevät potilaat? Tai esim. miten he kohtelevat ja puhuvat heille. Tai kysytäänkö koskaan esim. tulovaiheessa, mitä potilas itse haluaa omalta hoidoltaan. Sellainen kuva minulle ainakin tuli, että ei niin koskaan tehdä. Etenkään, jos potilas määrätään tahdonvastaiseen hoitoon. Hoitopäätökset kun tekevät lääkärit ja hoitajat, useimmiten mitään potilaalta kysymättä. Ja niistä valittaminen esim. hallinto-oikeuksiin on useimmiten täysin turhaa.
Lisäksi, kuten jo aiemmin sanoin, mitään todella perusteellisia, tarkkoja kysymyksiä sisältäviä ja kaikkia mt-palveluita käyttäjiä koskevia galluppeja ei ole tehty. Eikä myöskään kysytty, mitä he itse toivoisivat hoitonsa olevan ja sisältävän. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Jos jotkut hoitoalalla olevat sitten näkevät kenties joissakin hoitotoimenpiteissä korjaamisen, muuttamisen ja parantamisen varaa, niin miksi he eivät sitten ilmaise omia mielipiteitään tai kehitysideoita esim. vaikkapa tutkijoille, tai ylemmälle portaalle?
Mikä heitä estäisi tekemästä sitä? Vai onko kyse siitä, että koska lääketiede, alalla olevien vallitsee aika vahva hierarkiaan perustuva järjestelmä, että ei uskalleta sanoa mitään? Joko se on pelkuruutta, tai välinpitämättömyyttä. Suoraan sanottuna. Minä ainakin sanoisin, vaikka se tarkoittaisi potkuja omalla kohdalla. En minä ainakaan hyväksyisi mitään vääryyksiä, ihmisoikeusrikoksia, tai puutteellisia hoitokeinoja.
Tällä tarkoitan sitä, että oikeasti psykiatriaa pitäisi uudistaa ja aika tavalla. Ennen kaikkea asiakaslähtöisempään suuntaan. Ja vähentää lääkkeiden roolia ihmisten hoitamisessa.
Kuten jo aiemmin tässä viestiketjussa kirjoitin, että silloin kun itsellä on kaikki hyvin, ns. pullat uunissa, ja tienaa hyvää palkkaa, niin silloin arvot tai eettiset periaatteet katoavat. Eli ei tarvitse piitata enää joistakin potilasraukoista. Potilaat nähdään vain pakollisina hoidettavina velvollisuuksina, tai massana, josta ei tarvitse välittää. Jo alalla käytetyt nimikkeet, diagnoosit yms. tavallaan häivyttävät ihmisen näkemisen ja kohtaamisen ihmisenä.
En tiedä, pohtivatko alalla olevat lainkaan sitä, millaisena he näkevät potilaat? Tai esim. miten he kohtelevat ja puhuvat heille. Tai kysytäänkö koskaan esim. tulovaiheessa, mitä potilas itse haluaa omalta hoidoltaan. Sellainen kuva minulle ainakin tuli, että ei niin koskaan tehdä. Etenkään, jos potilas määrätään tahdonvastaiseen hoitoon. Hoitopäätökset kun tekevät lääkärit ja hoitajat, useimmiten mitään potilaalta kysymättä. Ja niistä valittaminen esim. hallinto-oikeuksiin on useimmiten täysin turhaa.
Lisäksi, kuten jo aiemmin sanoin, mitään todella perusteellisia, tarkkoja kysymyksiä sisältäviä ja kaikkia mt-palveluita käyttäjiä koskevia galluppeja ei ole tehty. Eikä myöskään kysytty, mitä he itse toivoisivat hoitonsa olevan ja sisältävän.Vaikka alalla vallitseekin vahva hierarkiaan perustuva järjestelmä, arvoasteikko ja käytäntö, ei sen silti pitäisi estää työntekijöitä kertomasta omia ajatuksiaan ja ideoita hoitoalan kehittämiseksi.
Jos ei kerro mitään hoitokäytännöissä korjaamisen tarpeessa olevia asioita, ilmeisiä epäkohtia, tai muutostarpeita tutkijoille, THL: ssä oleville, asioista vastaaville tai ylemmälle portaalle, niin se on silloin joko pelkuruutta, tai välinpitämättömyyttä. Ja kumpikin on yhtä huono asia. Asioiden kieltäminenkään ei ole mikään ratkaisu, tai oikea tapa hoitaa ongelmaa. Mitä enemmän alkaa tulla näistä huonoista kokemuksista uutisartikkeleita, kirjoja, tai mitä tahansa, niin koko psykiatrian maine ja uskottavuus romuttuu täysin. Eivät ihmiset sitten enää niitä palveluita käytä, jos ihmisiä hoidetaan, tai kohdellaan huonosti. Tai ei oteta huomioon heidän näkemyksiään ja toiveitaan hoidon suhteen.
Jos alaa ei kehitetä, sen hoitomenetelmiä ja käytäntöjä millään tavalla uudisteta ja muuteta inhimillisempään, ihmistä auttavaan ja eettisempään suuntaan, niin se tulee taantumaan. Ja siitä kärsii vain myös itse psykiatria, alalla olevat, heidän ja psykiatrian maine ja uskottavuus hoitotieteenä. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Vaikka alalla vallitseekin vahva hierarkiaan perustuva järjestelmä, arvoasteikko ja käytäntö, ei sen silti pitäisi estää työntekijöitä kertomasta omia ajatuksiaan ja ideoita hoitoalan kehittämiseksi.
Jos ei kerro mitään hoitokäytännöissä korjaamisen tarpeessa olevia asioita, ilmeisiä epäkohtia, tai muutostarpeita tutkijoille, THL: ssä oleville, asioista vastaaville tai ylemmälle portaalle, niin se on silloin joko pelkuruutta, tai välinpitämättömyyttä. Ja kumpikin on yhtä huono asia. Asioiden kieltäminenkään ei ole mikään ratkaisu, tai oikea tapa hoitaa ongelmaa. Mitä enemmän alkaa tulla näistä huonoista kokemuksista uutisartikkeleita, kirjoja, tai mitä tahansa, niin koko psykiatrian maine ja uskottavuus romuttuu täysin. Eivät ihmiset sitten enää niitä palveluita käytä, jos ihmisiä hoidetaan, tai kohdellaan huonosti. Tai ei oteta huomioon heidän näkemyksiään ja toiveitaan hoidon suhteen.
Jos alaa ei kehitetä, sen hoitomenetelmiä ja käytäntöjä millään tavalla uudisteta ja muuteta inhimillisempään, ihmistä auttavaan ja eettisempään suuntaan, niin se tulee taantumaan. Ja siitä kärsii vain myös itse psykiatria, alalla olevat, heidän ja psykiatrian maine ja uskottavuus hoitotieteenä.Alalla kuin alalla on vallassa hierarkia, myös terveydenhuollossa.
Kaikki eivät yksinkertaisesti uskalla mainita epäkohdista, onhan sitä silloin tällöin nähty ja kuultu, mitä sellaisesta voi pahimmassa tapauksessa seurata, ollut jopa irtisanomisia, tai sitten työolot saatetaan niin huonoiksi, että työntekijä ei näe muuta mahdollisuutta kuin sanoutua irti.
Ilmeisesti se on siinä mielessä pelkuruutta, ettei halua huonontaa omaa asemaansa työpaikallaan.
Luulisin, että harvoin se olisi pelkkää välinpitämättömyyttä.
Nykyäänhän taitaa onneksi olla ainakin terveydenhuollon puolella jonkinlainen mahdollisuus ilmoittaa anonyymina huomaamiaan epäkohtia.
On tosiaan väärin, että huomauttelijoiden suut yritetään tukkia monissa paikoissa, sellainen on huono työpaikka, tai sanotaanko, että siellä on huono johto.
Itse en haluaisi olla missään työpaikassa, jossa näkisin vääryyksiä, enkä voisi niistä kellekään puhua. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Jos jotkut hoitoalalla olevat sitten näkevät kenties joissakin hoitotoimenpiteissä korjaamisen, muuttamisen ja parantamisen varaa, niin miksi he eivät sitten ilmaise omia mielipiteitään tai kehitysideoita esim. vaikkapa tutkijoille, tai ylemmälle portaalle?
Mikä heitä estäisi tekemästä sitä? Vai onko kyse siitä, että koska lääketiede, alalla olevien vallitsee aika vahva hierarkiaan perustuva järjestelmä, että ei uskalleta sanoa mitään? Joko se on pelkuruutta, tai välinpitämättömyyttä. Suoraan sanottuna. Minä ainakin sanoisin, vaikka se tarkoittaisi potkuja omalla kohdalla. En minä ainakaan hyväksyisi mitään vääryyksiä, ihmisoikeusrikoksia, tai puutteellisia hoitokeinoja.
Tällä tarkoitan sitä, että oikeasti psykiatriaa pitäisi uudistaa ja aika tavalla. Ennen kaikkea asiakaslähtöisempään suuntaan. Ja vähentää lääkkeiden roolia ihmisten hoitamisessa.
Kuten jo aiemmin tässä viestiketjussa kirjoitin, että silloin kun itsellä on kaikki hyvin, ns. pullat uunissa, ja tienaa hyvää palkkaa, niin silloin arvot tai eettiset periaatteet katoavat. Eli ei tarvitse piitata enää joistakin potilasraukoista. Potilaat nähdään vain pakollisina hoidettavina velvollisuuksina, tai massana, josta ei tarvitse välittää. Jo alalla käytetyt nimikkeet, diagnoosit yms. tavallaan häivyttävät ihmisen näkemisen ja kohtaamisen ihmisenä.
En tiedä, pohtivatko alalla olevat lainkaan sitä, millaisena he näkevät potilaat? Tai esim. miten he kohtelevat ja puhuvat heille. Tai kysytäänkö koskaan esim. tulovaiheessa, mitä potilas itse haluaa omalta hoidoltaan. Sellainen kuva minulle ainakin tuli, että ei niin koskaan tehdä. Etenkään, jos potilas määrätään tahdonvastaiseen hoitoon. Hoitopäätökset kun tekevät lääkärit ja hoitajat, useimmiten mitään potilaalta kysymättä. Ja niistä valittaminen esim. hallinto-oikeuksiin on useimmiten täysin turhaa.
Lisäksi, kuten jo aiemmin sanoin, mitään todella perusteellisia, tarkkoja kysymyksiä sisältäviä ja kaikkia mt-palveluita käyttäjiä koskevia galluppeja ei ole tehty. Eikä myöskään kysytty, mitä he itse toivoisivat hoitonsa olevan ja sisältävän."Lisäksi, kuten jo aiemmin sanoin, mitään todella perusteellisia, tarkkoja kysymyksiä sisältäviä ja kaikkia mt-palveluita käyttäjiä koskevia galluppeja ei ole tehty. Eikä myöskään kysytty, mitä he itse toivoisivat hoitonsa olevan ja sisältävän."
Onko se oikeasti niin vaikeaa hyväksyä, että suurin osa miepä palveluiden käyttäjistä on suht tyytyväisiä saamaansa palveluun? - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Se on ihme , että täällä psykiatrian työntekijät puolustelevat ja kehuvat psykiatrista hoitoa ja taas "hoidetut" haukkuvat sitä.
Tästä voisi tehdä päätelmän , että toinen ryhmä on oikeassa ja toinen valehtelee.
Psykiatrian työntekijöillä on tässä asiassa tietysti oma lehmä ojassa niin sanotusti , eli he puolustelevat omaa mainettaan ja omaa työpaikkaansa sekä kehuvat itseänsä ja tekemäänsä työtä jotta yhteiskunnan rahoitusta tälle sektorille ei ainakaan supistettaisi.
Mutta ehkä tässä kiistassa totuuden kuulee juuri niiltä potilailta tai asiakkailta jotka ovat itse saaneet sitä "hoitoa". Kyllähän se palvelun kohde on se jonka mielipide tässä merkitsee enemmän.
Eihän ravintolabisneksenkään kohdalla kysytä työntekijöiden mielipidettä ravintolan tasosta , vaan ravintolakriitikon ja asiakkaan mielipde ravintolan tasosta on se mikä merkitsee ja ratkaisee ravintolan menestyksen tai menestyksettömyyden.
Kyllä asiakas tietää parhaiten minkä tasoista hänen saamansa hoito on ollut, eikä sitä kokemusta paranna se ,että kyseisten alojen työntekijät kehuisivat itseään kritiikittömästi ja vielä panettelisivat asiakkaita.
Eikö se totuus ole kuitenkin tässäkin asiassa se , että asiakas on aina oikeassa. Ja jos hoito on ollut asiakkaiden mielestä huonoa, niin silloin se on ollut huonoa. Piste. Tulokset ratkaisee hoidon tason ja jos selvä enemmistö potilaista on sitä mieltä että hoito on ollut huonoa niin silloin se on myös ollut huonoa.Oishan se omalla tavallaan hauskaa jos googlessa olisi miekkarin vieressä se tähti arvostelu. Siinä toki on se vaara, että se arvostelu ei automaattisesti vastaa omaa subjektiivista kokemusta. Tämän foorumin tusina kovaäänistä vakio käviää, ei edusta miepä palveluiden asiakkaiden enemmistöä.
Seuraava kysymys on, että onko asiakas aina oikeassa? Ainakaan 60-80 luvun Aku Ankoissa annettiin ymmärtää, että näin ei ole, mutta asiasta saatiin hyvinkin hirtehistä huumoria.
Riittääkö elokuva- tai ruokakriitikolle, huonoon arvosanaan, että siinä on Jasper Pääkkönen, tai majoneesia? Vai tarvitseeko kriitikko jotain alan, historian, jne tuntemusta ennen kun hän pystyy suhteuttamaan kritiikkinsä?
Majoneesista saa vielä hyvän aasinsillan Hesburgeriin. Satuitteko huomaamaan joku aika sitten, miten heidän firman työolot nousivat puheenaiheeksi? Onneksi asiakkaat tiesivät paremmin, ja tungeksivat ravintoloihin jonoksi asti.
Ylipäätään hoitoala, ei ole kuin Barbin eläinlääkäri, missä vedetään piikki tassusta, ja ollaan sen jälkeen elinikäisiä ystäviä. Hoitajan tehtävä on tuupata ihmistä elämässään eteenpäin, eikä olla mikään ystävä, tai kaveri jota ei muuten ole saanut.
Siksi se on ihme, että täälläkin ihmiset jotka kehuu parantuneensa, valittavat jatkuvasti siitä että ovat parantuneet.
Terveisin parit pakkohoidot läpikäynyt. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Jos jotkut hoitoalalla olevat sitten näkevät kenties joissakin hoitotoimenpiteissä korjaamisen, muuttamisen ja parantamisen varaa, niin miksi he eivät sitten ilmaise omia mielipiteitään tai kehitysideoita esim. vaikkapa tutkijoille, tai ylemmälle portaalle?
Mikä heitä estäisi tekemästä sitä? Vai onko kyse siitä, että koska lääketiede, alalla olevien vallitsee aika vahva hierarkiaan perustuva järjestelmä, että ei uskalleta sanoa mitään? Joko se on pelkuruutta, tai välinpitämättömyyttä. Suoraan sanottuna. Minä ainakin sanoisin, vaikka se tarkoittaisi potkuja omalla kohdalla. En minä ainakaan hyväksyisi mitään vääryyksiä, ihmisoikeusrikoksia, tai puutteellisia hoitokeinoja.
Tällä tarkoitan sitä, että oikeasti psykiatriaa pitäisi uudistaa ja aika tavalla. Ennen kaikkea asiakaslähtöisempään suuntaan. Ja vähentää lääkkeiden roolia ihmisten hoitamisessa.
Kuten jo aiemmin tässä viestiketjussa kirjoitin, että silloin kun itsellä on kaikki hyvin, ns. pullat uunissa, ja tienaa hyvää palkkaa, niin silloin arvot tai eettiset periaatteet katoavat. Eli ei tarvitse piitata enää joistakin potilasraukoista. Potilaat nähdään vain pakollisina hoidettavina velvollisuuksina, tai massana, josta ei tarvitse välittää. Jo alalla käytetyt nimikkeet, diagnoosit yms. tavallaan häivyttävät ihmisen näkemisen ja kohtaamisen ihmisenä.
En tiedä, pohtivatko alalla olevat lainkaan sitä, millaisena he näkevät potilaat? Tai esim. miten he kohtelevat ja puhuvat heille. Tai kysytäänkö koskaan esim. tulovaiheessa, mitä potilas itse haluaa omalta hoidoltaan. Sellainen kuva minulle ainakin tuli, että ei niin koskaan tehdä. Etenkään, jos potilas määrätään tahdonvastaiseen hoitoon. Hoitopäätökset kun tekevät lääkärit ja hoitajat, useimmiten mitään potilaalta kysymättä. Ja niistä valittaminen esim. hallinto-oikeuksiin on useimmiten täysin turhaa.
Lisäksi, kuten jo aiemmin sanoin, mitään todella perusteellisia, tarkkoja kysymyksiä sisältäviä ja kaikkia mt-palveluita käyttäjiä koskevia galluppeja ei ole tehty. Eikä myöskään kysytty, mitä he itse toivoisivat hoitonsa olevan ja sisältävän.Mikäkö estää? Oletko katsonut uutisia? Olisiko raha?
Retorisena kysymyksenä voisi heittää, että mikä estää sinua maksamata enemmän veroja, että me saisimme parempaa hoitoa?
Totuus on se, että jotkut asiat vaan ovat niin monimutkaisia, että niiden korjaaminen tarvitsee muutakin kuin syyttelyä.
- Anonyymi
Kaikki psykiatriset sairaalat joutaisi räjäyttää ilmaan.
- Anonyymi
Psykiatrit ja muu hoitohenkilöt ja lääkkeet siinä samalla myös.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Psykiatrit ja muu hoitohenkilöt ja lääkkeet siinä samalla myös.
Jospa ei nyt sentään ihan sillä tavalla. Mutta hoitopaikat ja sairaalat joutaa kyllä räjäyttää ilmaan tarpeettomina, siis ilman siellä paikalla olevaa henkilökuntaa ja ketään ihmisiä. Koska eihän niissä paikoissa kukaan saa juurikaan mitään kunnollista ja hyvää apua, hoitoa, mistään tuesta puhumattakaan.
Suomalainen psykiatria ja mt-vaikeuksista kärsivien ihmisten hoito on suuri vitsi. Psykiatria ei ole auttanut montaakaan ihmistä. Suurempi osa on jäänyt täysin ilman asianmukaista ja oikeata hoitoa ja apua. Ala ei kehity tieteenä, eikä etenkään siinä käytettävien hoitomenetelmien osalta juuri lainkaan. Näitä asioita eivät ilmeisesti tajua he itse, jotka alalla ovat, tai sitten he tekeytyvät tietämättömiksi. Tai mikä pahinta, he eivät välitä mitään. Mitä se sitten kertoo heistä? Ja heidän etiikasta, eettisistä arvoista ja moraalista? - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Jospa ei nyt sentään ihan sillä tavalla. Mutta hoitopaikat ja sairaalat joutaa kyllä räjäyttää ilmaan tarpeettomina, siis ilman siellä paikalla olevaa henkilökuntaa ja ketään ihmisiä. Koska eihän niissä paikoissa kukaan saa juurikaan mitään kunnollista ja hyvää apua, hoitoa, mistään tuesta puhumattakaan.
Suomalainen psykiatria ja mt-vaikeuksista kärsivien ihmisten hoito on suuri vitsi. Psykiatria ei ole auttanut montaakaan ihmistä. Suurempi osa on jäänyt täysin ilman asianmukaista ja oikeata hoitoa ja apua. Ala ei kehity tieteenä, eikä etenkään siinä käytettävien hoitomenetelmien osalta juuri lainkaan. Näitä asioita eivät ilmeisesti tajua he itse, jotka alalla ovat, tai sitten he tekeytyvät tietämättömiksi. Tai mikä pahinta, he eivät välitä mitään. Mitä se sitten kertoo heistä? Ja heidän etiikasta, eettisistä arvoista ja moraalista?Psykiatria ei ole mitään tiedettä vaan täysin puhdasta puoskarointia.
Psykiatrialla ei valitettvasti ole minkäänlaista tieteellistä statusta olemassa. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Psykiatrit ja muu hoitohenkilöt ja lääkkeet siinä samalla myös.
Siinä taas maniaa sairastava laittaa äänensä näkyville , arvaappa kuinka monta ihmistä psykiatrinen hoito on pelastanut . Hoito annetaan ja jos ihminen on viisas niin on itse mukana hoitomenetelmässä. Toisille on vaan niin vaikeaa myötää että ovat sairaita ja tarvitsevat lääkkeitä osana parantumisessa. Joten että peloitellaan netissä kaiken maailman sepustuksilla ihmisiä jotka haluavat apua juuri psykiatrilta .
Kun ei itse näe omaa tilannettaan niin turha kirjoitella sontaa lääkäreistä - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Jospa ei nyt sentään ihan sillä tavalla. Mutta hoitopaikat ja sairaalat joutaa kyllä räjäyttää ilmaan tarpeettomina, siis ilman siellä paikalla olevaa henkilökuntaa ja ketään ihmisiä. Koska eihän niissä paikoissa kukaan saa juurikaan mitään kunnollista ja hyvää apua, hoitoa, mistään tuesta puhumattakaan.
Suomalainen psykiatria ja mt-vaikeuksista kärsivien ihmisten hoito on suuri vitsi. Psykiatria ei ole auttanut montaakaan ihmistä. Suurempi osa on jäänyt täysin ilman asianmukaista ja oikeata hoitoa ja apua. Ala ei kehity tieteenä, eikä etenkään siinä käytettävien hoitomenetelmien osalta juuri lainkaan. Näitä asioita eivät ilmeisesti tajua he itse, jotka alalla ovat, tai sitten he tekeytyvät tietämättömiksi. Tai mikä pahinta, he eivät välitä mitään. Mitä se sitten kertoo heistä? Ja heidän etiikasta, eettisistä arvoista ja moraalista?Oletko tehnyt galluppi haastatteluja kaikkien psyykkisesti sairaiden kanssa kun osaat sanoa ettei siellä saa kukaan hoitoa .
Siinä olet väärässä kylläkin , monelle on ollut hoito apu pelastus elämälle , ja niille joille ei hoito ole purrut niin eivät ole edes ymmärtänet miksi juuri muutamia asioita otetaan kyseen alaiseksi .
Sitten on sellaisiakin muotoja sairaudessa mihin ei ole hoitoa olemassa , joten kaikki te ” älypäät”:nettilääkärit ehkä voisitte heitä auta häkä kun näytätte niin hyvin tietävän mikä on väärä hoitomenetelmää , ja eäjäyttäisitte sairaalat . Vain se jo näyttää että hoitoa tarvitaan - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Siinä taas maniaa sairastava laittaa äänensä näkyville , arvaappa kuinka monta ihmistä psykiatrinen hoito on pelastanut . Hoito annetaan ja jos ihminen on viisas niin on itse mukana hoitomenetelmässä. Toisille on vaan niin vaikeaa myötää että ovat sairaita ja tarvitsevat lääkkeitä osana parantumisessa. Joten että peloitellaan netissä kaiken maailman sepustuksilla ihmisiä jotka haluavat apua juuri psykiatrilta .
Kun ei itse näe omaa tilannettaan niin turha kirjoitella sontaa lääkäreistäSinä tietämätön asiasta laita lääketieteellinen objektiivinen todiste ja fakta pöytään jostakin psyykkisestä sairaudesta.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Oletko tehnyt galluppi haastatteluja kaikkien psyykkisesti sairaiden kanssa kun osaat sanoa ettei siellä saa kukaan hoitoa .
Siinä olet väärässä kylläkin , monelle on ollut hoito apu pelastus elämälle , ja niille joille ei hoito ole purrut niin eivät ole edes ymmärtänet miksi juuri muutamia asioita otetaan kyseen alaiseksi .
Sitten on sellaisiakin muotoja sairaudessa mihin ei ole hoitoa olemassa , joten kaikki te ” älypäät”:nettilääkärit ehkä voisitte heitä auta häkä kun näytätte niin hyvin tietävän mikä on väärä hoitomenetelmää , ja eäjäyttäisitte sairaalat . Vain se jo näyttää että hoitoa tarvitaanErään keskustelupalstalla olleet aloituksen ja siihen vastanneiden perusteella noin ( karkeasti siitä tehdyn arvion perusteella) noin suurinpiirtein 70-80 % : ttia siihen keskusteluun osallistuneista suhtautui kriittisesti Suomessa nykyisin käytössä olevia psykiatrisia hoitomenetelmiä, tai ylipäätään niiden palveluiden tarjontaa kohtaan. Eikä sieltä kovin paljon ruusuja ainakaan tullut. Monessa kirjoituksessa tuotiin esille nimenomaan juuri se, että psykiatriassa ja etenkin julkisella puolella annetaan hoidoksi lähes vain ja ainoastaan lääkkeitä. Eli ei mitään muuta. Siellä ei paneuduta kunkin ihmisen elämässä tapahtuneisiin asioihin, eikä esim. tarjota apua, tukea, ymmärtämystä, kuuntelemista ja hoitoa traumoja kokeneille. Tai ei anneta noita edellä mainittuja asioita myöskään niille, joilla on omassa elämässään pahoja vaikeuksia, sosiaalisessa vuorovaikutuksessa esim. omassa perheessään. Eli ne olosuhteet ja taustalla olevat ongelmat jäävät kokonaan selvittämättä ja ratkaisematta.
Tuo kyseinen keskustelu ei toki ollut mikään varsinainen, eikä virallinen gallup. Ja jos sellainen gallup joskus tehdään, niin sen pitää ehdottomasti tehdä jokin terveydenhuollon ulkopuolinen, sitoutumaton ja riippumaton taho, jolla ei ole varmasti mitään kytköksiä mihinkään esim. lääkeyhtiöön. Toimii se tuo kyseinen keskustelu edes jonkinlaisena viitteenä siitä, että psykiatria ja sen tarjoamat hoidot eivät ole oikein tyydyttäneet ja antaneet sitä apua, mitä ihmiset olisivat itselleen toivoneet ja kaivanneet. Luulen, että tuo kyseinen luku saattaa vastata aika pitkälti totuutta siitä. Eli noin 20- 30%: ttia kaikista niistä, jotka ovat koskaan käyttäneet, tai käyttävät tällä hetkellä mt-palveluita, ja saamansa hoitoon, ovat niihin täysin tyytyväisiä.
Mielipiteen ilmaiseminen tällä keskustelupalstalla ei riitä perusteeksi kenellekään tehdä kenestäkään mitään diagnoosia, tai tehdä joitakin arvioita hoidon tarpeesta. Mielipiteet eivät riitä miksikään todisteeksi esim. mielisairaudesta. Nämä ovat keskustelupalstalle tehtyjä omia mielipiteitä. Ja Suomessa on sanan ja mielipiteen ilmaisemisen vapaus. Ystävällisenä vastauksena Sinulle. Jos jonkun mielipide ei miellytä, niin silloin ei kannata niihin vastata, tai olla ylipäätäänkään tällä keskustelupalstalla, jos ei niitä kestä. Tämä keskustelupalsta ei kai ole sentään mikään kommunistinen, tai autoritäärinen valtio. Jossa hyväksytään vain yhdenlaisia, samanmielisiä aloituksia, tai kirjoituksia. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Erään keskustelupalstalla olleet aloituksen ja siihen vastanneiden perusteella noin ( karkeasti siitä tehdyn arvion perusteella) noin suurinpiirtein 70-80 % : ttia siihen keskusteluun osallistuneista suhtautui kriittisesti Suomessa nykyisin käytössä olevia psykiatrisia hoitomenetelmiä, tai ylipäätään niiden palveluiden tarjontaa kohtaan. Eikä sieltä kovin paljon ruusuja ainakaan tullut. Monessa kirjoituksessa tuotiin esille nimenomaan juuri se, että psykiatriassa ja etenkin julkisella puolella annetaan hoidoksi lähes vain ja ainoastaan lääkkeitä. Eli ei mitään muuta. Siellä ei paneuduta kunkin ihmisen elämässä tapahtuneisiin asioihin, eikä esim. tarjota apua, tukea, ymmärtämystä, kuuntelemista ja hoitoa traumoja kokeneille. Tai ei anneta noita edellä mainittuja asioita myöskään niille, joilla on omassa elämässään pahoja vaikeuksia, sosiaalisessa vuorovaikutuksessa esim. omassa perheessään. Eli ne olosuhteet ja taustalla olevat ongelmat jäävät kokonaan selvittämättä ja ratkaisematta.
Tuo kyseinen keskustelu ei toki ollut mikään varsinainen, eikä virallinen gallup. Ja jos sellainen gallup joskus tehdään, niin sen pitää ehdottomasti tehdä jokin terveydenhuollon ulkopuolinen, sitoutumaton ja riippumaton taho, jolla ei ole varmasti mitään kytköksiä mihinkään esim. lääkeyhtiöön. Toimii se tuo kyseinen keskustelu edes jonkinlaisena viitteenä siitä, että psykiatria ja sen tarjoamat hoidot eivät ole oikein tyydyttäneet ja antaneet sitä apua, mitä ihmiset olisivat itselleen toivoneet ja kaivanneet. Luulen, että tuo kyseinen luku saattaa vastata aika pitkälti totuutta siitä. Eli noin 20- 30%: ttia kaikista niistä, jotka ovat koskaan käyttäneet, tai käyttävät tällä hetkellä mt-palveluita, ja saamansa hoitoon, ovat niihin täysin tyytyväisiä.
Mielipiteen ilmaiseminen tällä keskustelupalstalla ei riitä perusteeksi kenellekään tehdä kenestäkään mitään diagnoosia, tai tehdä joitakin arvioita hoidon tarpeesta. Mielipiteet eivät riitä miksikään todisteeksi esim. mielisairaudesta. Nämä ovat keskustelupalstalle tehtyjä omia mielipiteitä. Ja Suomessa on sanan ja mielipiteen ilmaisemisen vapaus. Ystävällisenä vastauksena Sinulle. Jos jonkun mielipide ei miellytä, niin silloin ei kannata niihin vastata, tai olla ylipäätäänkään tällä keskustelupalstalla, jos ei niitä kestä. Tämä keskustelupalsta ei kai ole sentään mikään kommunistinen, tai autoritäärinen valtio. Jossa hyväksytään vain yhdenlaisia, samanmielisiä aloituksia, tai kirjoituksia.Lisäys edelliseen tekstiin: Paitsi, että tämä on keskustelupalsta ja jokainen saa ilmaista omia mielipiteitä. Ja kertoa omista kokemuksista. Ei kaikilla ole ollut, tai ole hyviä kokemuksia mt-palveluista, ja niiden tarjoamista hoidoista. Jos täällä aletaan hyväksyä vain yhdenlaisia mielipiteitä, aloituksia ja kirjoituksia, "yhtä totuutta" palvelevia, ajavia ja julistavia, silloin se keskustelu jää ilman erilaisia ja kyseenalaistavia mielipiteitä kovin puutteelliseksi, yksipuoliseksi, kapeaksi ja huonolaatuiseksi. Potilaidenkin kokemuksilla on väliä ja ne valaisevat ja kertovat aika hyvin sen, mitä se hoito ja sen laatu oikeasti on. Ikävää on vain se, että niistä ei kerrota enemmän julkisuudessa, ja tietoja ei kerätä esim. laaja-alaisin ja tarkoin kyselyin gallupin muodossa. Monet, jopa ihmisoikeuksia rikkoneet asiat ja tapaukset ovat jääneet täysin pimentoon.
Vai onko joillakin sitten tarkoitus nähdä, esittää ja väittää psykiatriaa täysin virheettömänä ja täydellisenä lääketieteen haarana? Etteivät siellä olevat lääkärit koskaan erehdy esim. potilaille antamissaan diagnooseissa ja lääkemääräyksissä? Ja että psykiatriassa käytetyt hoitomenetelmät ja käytännöt ovat jokaisen kohdalla ehdottomasti aina oikeita? Ja onko psykiatria ylipäätään oikealla tiellä? Eikä sen ja hoitohenkilökunnan tarvitse lainkaan muuttua ja uudistua käyttämiltään hoitokeinoilta, asenteiltaan, tai potilaille osoittamaltaan kohtelulta? - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Sinä tietämätön asiasta laita lääketieteellinen objektiivinen todiste ja fakta pöytään jostakin psyykkisestä sairaudesta.
Ne faktat annetaan töissä , ei netissä riittää kun tietää että jokaisen ihmisen diagnoosi eroa toisista siis jokainen on yksilö ja sen mukaan annetaan hoito.
Mutta moni näyttää sanovan ettei heitä hoideta kuten he haluavat,mitä he sitten haluavat että lääkäri vilauttaa taikasauvan ja vips on sairaus poissa.
Lääkärit eivät paranna näitä sairauksia Joten sitä pitää itse tehdä kovasti työtä että paranee, ja silloin lääkärin neuvot ovat osa hoitoa tai lääkkeet mitä hän kirjoittaa . Mutta alemmuuden tunteet näkyy monen kirjoituksissa selvästi, ne johtavat harhaluuloihin ja kukaan lääkäri ei pidä itseään muuna kun tavallisena ihmisenä joten kaikki jutut että he luulevat olevansa parempia, ovat luulosairautta . He vaan näkevät sairauden hieman eri valossa kuin potilas ja haluavat hoitaa sen oppiensa mukaisesti - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Ne faktat annetaan töissä , ei netissä riittää kun tietää että jokaisen ihmisen diagnoosi eroa toisista siis jokainen on yksilö ja sen mukaan annetaan hoito.
Mutta moni näyttää sanovan ettei heitä hoideta kuten he haluavat,mitä he sitten haluavat että lääkäri vilauttaa taikasauvan ja vips on sairaus poissa.
Lääkärit eivät paranna näitä sairauksia Joten sitä pitää itse tehdä kovasti työtä että paranee, ja silloin lääkärin neuvot ovat osa hoitoa tai lääkkeet mitä hän kirjoittaa . Mutta alemmuuden tunteet näkyy monen kirjoituksissa selvästi, ne johtavat harhaluuloihin ja kukaan lääkäri ei pidä itseään muuna kun tavallisena ihmisenä joten kaikki jutut että he luulevat olevansa parempia, ovat luulosairautta . He vaan näkevät sairauden hieman eri valossa kuin potilas ja haluavat hoitaa sen oppiensa mukaisestiKyllä se niin on että jos on epäilyä jostakin sairaudesta se epäily pitäisi aina varmistaa lääketieteellisin kokein mutta psykiatria ei perustu tähän.
Somattisella puollella ei aloteta potilaan hoitoa ennen kuin se sairaus epäily on varmistettu lääketieteellisellä kokeella tai kuvantamisella,Muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta, Mutta jos ne tutkimuksien tulokset ovat negoja se hoito kyllä heti lopetetaan.
Kuka vaan voi feikata itelle vaikka masennuksen ja hakee sitte sairausetuuksia vaikka lopun elämän. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kyllä se niin on että jos on epäilyä jostakin sairaudesta se epäily pitäisi aina varmistaa lääketieteellisin kokein mutta psykiatria ei perustu tähän.
Somattisella puollella ei aloteta potilaan hoitoa ennen kuin se sairaus epäily on varmistettu lääketieteellisellä kokeella tai kuvantamisella,Muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta, Mutta jos ne tutkimuksien tulokset ovat negoja se hoito kyllä heti lopetetaan.
Kuka vaan voi feikata itelle vaikka masennuksen ja hakee sitte sairausetuuksia vaikka lopun elämän.Feikata ?
Kukaan terveitä ihminen ei halua sairaan kirjoissa hyvin vuoksi,
Ja elää rajoutetulla ekonomialla
Niin että kyllä nämn feikkaajat tunnistetaan, moni niisstä pauhaa netissä ettei saa hoitoa, ja eläkettä
Sillä niinkauan kun jaksaa meuhata netissä hoitovihaa, niin on aika terveitä
Masentunut ihminen ei jaksaisi samaa. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Lisäys edelliseen tekstiin: Paitsi, että tämä on keskustelupalsta ja jokainen saa ilmaista omia mielipiteitä. Ja kertoa omista kokemuksista. Ei kaikilla ole ollut, tai ole hyviä kokemuksia mt-palveluista, ja niiden tarjoamista hoidoista. Jos täällä aletaan hyväksyä vain yhdenlaisia mielipiteitä, aloituksia ja kirjoituksia, "yhtä totuutta" palvelevia, ajavia ja julistavia, silloin se keskustelu jää ilman erilaisia ja kyseenalaistavia mielipiteitä kovin puutteelliseksi, yksipuoliseksi, kapeaksi ja huonolaatuiseksi. Potilaidenkin kokemuksilla on väliä ja ne valaisevat ja kertovat aika hyvin sen, mitä se hoito ja sen laatu oikeasti on. Ikävää on vain se, että niistä ei kerrota enemmän julkisuudessa, ja tietoja ei kerätä esim. laaja-alaisin ja tarkoin kyselyin gallupin muodossa. Monet, jopa ihmisoikeuksia rikkoneet asiat ja tapaukset ovat jääneet täysin pimentoon.
Vai onko joillakin sitten tarkoitus nähdä, esittää ja väittää psykiatriaa täysin virheettömänä ja täydellisenä lääketieteen haarana? Etteivät siellä olevat lääkärit koskaan erehdy esim. potilaille antamissaan diagnooseissa ja lääkemääräyksissä? Ja että psykiatriassa käytetyt hoitomenetelmät ja käytännöt ovat jokaisen kohdalla ehdottomasti aina oikeita? Ja onko psykiatria ylipäätään oikealla tiellä? Eikä sen ja hoitohenkilökunnan tarvitse lainkaan muuttua ja uudistua käyttämiltään hoitokeinoilta, asenteiltaan, tai potilaille osoittamaltaan kohtelulta?Ottaen huomioon, miten estottomasti ja runsaalla kädellä täällä herjataan, tiettyjä ammattiryhmiä, ihmisiä, ja jopa tänne kirjoittavia, niin on helppo todeta että tämä foorumi on jo "Yhden totuuden" foorumi. On ollut sitä jo useamman vuoden ajan.
Sillon on jo aika syvällä siinä "kuplassa" jos ei tälläistäkään asiaa näe. - Anonyymi
Ja tämä oli siis vain pelkkä kielikuva, eli metafora. Mutta en tiedä, ymmärsivätkö jotkut asian jotenkin väärin.
Terv. kommentin alkuperäiseltä kirjoittajalta - Anonyymi
Tämä oli vain ja tarkoitettu pelkäksi metaforaksi, eli kielikuvaksi.
Terv. kirjoituksen alkuperäinen kirjoittaja - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Tämä oli vain ja tarkoitettu pelkäksi metaforaksi, eli kielikuvaksi.
Terv. kirjoituksen alkuperäinen kirjoittajaSiis se, että kaikki psykiatriset sairaalat pitäisi tarpeettomina ja turhina räjäyttää ilmaan...
Oli pelkkä metafora.
Siis jos jotkut eivär ymmärtäneet asiaa oikealla tavalla. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Ottaen huomioon, miten estottomasti ja runsaalla kädellä täällä herjataan, tiettyjä ammattiryhmiä, ihmisiä, ja jopa tänne kirjoittavia, niin on helppo todeta että tämä foorumi on jo "Yhden totuuden" foorumi. On ollut sitä jo useamman vuoden ajan.
Sillon on jo aika syvällä siinä "kuplassa" jos ei tälläistäkään asiaa näe.Pahoittelen ja pyydän anteeksi, jos olen loukannut sinua, tai joku kokee, tai näkee sen noin. Se ei ainakaan ollut tarkoitus. Eikä etenkään herjata ketään, tai mitään ammattiryhmää, tai alalla olevia. Tarkoitus oli herättää keskustelua, kertoa omista näkemyksistäni ja kokemuksistani. Ja siitä, että kyseistä alaa ja hoitomenetelmiä pitäisi ihan oikeasti uudistaa, muuttaa ja kehittää asiakaslähtöisempään ja läheisempään ja heitä ja heidän toiveitaan kehittävään suuntaan. Koska siihen on akuutisti kipeää tarvetta ja syytä. Mihin tarvitaan enemmän laaja-alaisempia ja tarkempia kyselyjä, jotka on kohdettu paitsi aiemmin palveluita käyttäneille, myös nykyisille käyttäjille. En ole varmasti ainoa, joka näkee psykiatriassa ja käytetyissä hoitokäytännöissä puutteita, tai korjaamisen ja parantamisen aihetta ja varaa.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Feikata ?
Kukaan terveitä ihminen ei halua sairaan kirjoissa hyvin vuoksi,
Ja elää rajoutetulla ekonomialla
Niin että kyllä nämn feikkaajat tunnistetaan, moni niisstä pauhaa netissä ettei saa hoitoa, ja eläkettä
Sillä niinkauan kun jaksaa meuhata netissä hoitovihaa, niin on aika terveitä
Masentunut ihminen ei jaksaisi samaa.Arvaappa sä monesko vuosi on menossa että mä saan feikkipotilaana kuntoutustukea?
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Arvaappa sä monesko vuosi on menossa että mä saan feikkipotilaana kuntoutustukea?
Ei silloin ole kaikki päänupissa kunnossa, jos on tarve feikata itsensä mieleltään " sairaaksi ".
Se, kuinka paljon mt-ongelmat heijastavat muuhun elämään, ei ainakaan itseäni laittaisi feikkaamaan.
Ehkä sinäkin sen joskus aikanaan tulet huomaamaan. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Siinä taas maniaa sairastava laittaa äänensä näkyville , arvaappa kuinka monta ihmistä psykiatrinen hoito on pelastanut . Hoito annetaan ja jos ihminen on viisas niin on itse mukana hoitomenetelmässä. Toisille on vaan niin vaikeaa myötää että ovat sairaita ja tarvitsevat lääkkeitä osana parantumisessa. Joten että peloitellaan netissä kaiken maailman sepustuksilla ihmisiä jotka haluavat apua juuri psykiatrilta .
Kun ei itse näe omaa tilannettaan niin turha kirjoitella sontaa lääkäreistäOmalla kohdallani viimeinen hoitojakso laitoksessa oli se, joka pelasti, oikeastaan koko elämäni.
Yllätyin sinne mennessäni, kun lääkäri osastolla sanoi : " Täällä käytetään lääkkeitä vain sen verran, kun ihminen tarvitsee ".
Siinä vaiheessa lääkkeideni määrä putosi moninkertaisesti, sain keskusteluapua, tukea, ja pääni toimi riittävän selkeästi käsitelläkseni asiat, jotka olivat minut siihen tilanteeseen ajaneet.
Parikymmentä vuotta olin pyörinyt kunnallisella, osastoilla ja avohoidossa, isojen lääkemäärien kanssa, ja kaikki meni vain pahemmaksi ajan myötä.
Eli ei ne lääkkeetkään aina ole se paras hoitokeino, etenkään niin suurissa määrissä ja kauan käytettyinä.
Kun ihmiseen ja hänen hoitoonsa oikeasti panostetaan, tulos on hyvin suurella todennäköisyydellä paljon parempi.
En mainitse paikkaa, mutta on suljetuimpia sairaaloita, joita Suomesta löytyy.
Eikä sinne mennä, vaan sinne laitetaan. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Pahoittelen ja pyydän anteeksi, jos olen loukannut sinua, tai joku kokee, tai näkee sen noin. Se ei ainakaan ollut tarkoitus. Eikä etenkään herjata ketään, tai mitään ammattiryhmää, tai alalla olevia. Tarkoitus oli herättää keskustelua, kertoa omista näkemyksistäni ja kokemuksistani. Ja siitä, että kyseistä alaa ja hoitomenetelmiä pitäisi ihan oikeasti uudistaa, muuttaa ja kehittää asiakaslähtöisempään ja läheisempään ja heitä ja heidän toiveitaan kehittävään suuntaan. Koska siihen on akuutisti kipeää tarvetta ja syytä. Mihin tarvitaan enemmän laaja-alaisempia ja tarkempia kyselyjä, jotka on kohdettu paitsi aiemmin palveluita käyttäneille, myös nykyisille käyttäjille. En ole varmasti ainoa, joka näkee psykiatriassa ja käytetyissä hoitokäytännöissä puutteita, tai korjaamisen ja parantamisen aihetta ja varaa.
Kukapa sitä ei haluaisi kehittää alaa ja hoitomenetelmiä. Asiallinen arvokeskustelukin olisi poikaa. Loppupeleissä sitäkin on aivan liian vähän.
Mutta kun nyt tätäkin iterointia tässä ketjussa katselee, niin väistämättä tulee mieleen, se ohjelma missä lapsille annetaan rahaa, ja heidän pitää pärjätä sillä X- aikaa yksin.
Ihan vaan sellasesta perserssistä mielenkiinnosta olisi hauska nähdä, jos tällekkin porukalle annettaisiin X monta miljoonaa, ja heidän pitäisi hoitaa Y määrä mielenterveys potilaita.
Viihdytän itseäni tälllä mielikuvalla, sillä aikaa kun odottelen järkevämpiä kehitys, tai arvokeskusteluita. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Pahoittelen ja pyydän anteeksi, jos olen loukannut sinua, tai joku kokee, tai näkee sen noin. Se ei ainakaan ollut tarkoitus. Eikä etenkään herjata ketään, tai mitään ammattiryhmää, tai alalla olevia. Tarkoitus oli herättää keskustelua, kertoa omista näkemyksistäni ja kokemuksistani. Ja siitä, että kyseistä alaa ja hoitomenetelmiä pitäisi ihan oikeasti uudistaa, muuttaa ja kehittää asiakaslähtöisempään ja läheisempään ja heitä ja heidän toiveitaan kehittävään suuntaan. Koska siihen on akuutisti kipeää tarvetta ja syytä. Mihin tarvitaan enemmän laaja-alaisempia ja tarkempia kyselyjä, jotka on kohdettu paitsi aiemmin palveluita käyttäneille, myös nykyisille käyttäjille. En ole varmasti ainoa, joka näkee psykiatriassa ja käytetyissä hoitokäytännöissä puutteita, tai korjaamisen ja parantamisen aihetta ja varaa.
Kaikilla ei ole siihen ” omaan näkemykseen” tieteellistä näkökantaa, heillä on oma käsitys asiasta ja sitten herjataan lääkäreitä netissä että heitä on muka kohdeltu väärin, vaikka ovat saaneet asianmukaista hoitoa oireisiinsa,
Lääkäri auttaa tervehtymään eikä aseta ketään niinkuin erikoistapausesksi jona moni itseään pitää, tavallisissa masennus tiloissa .joten keskustelu on usein mahdotonta näitten asenteiden omaavilla.
Jos on jo päättänyt etukäteen että lääkäri on aina väärässä niin miksi yleensä hakeutuu hoitoon .
Potilaan ja lääkärin yhteistyö sairauden parantamiseen on kaikista tärkein asia .
Sitten moni käyttä sanontaa, ” minulle syötetään vääriä lääkkeitä” siinä jo näkee että jossain on pahasti vikaa. Joten keskustelu ei synny näillä menetelmillä. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kukapa sitä ei haluaisi kehittää alaa ja hoitomenetelmiä. Asiallinen arvokeskustelukin olisi poikaa. Loppupeleissä sitäkin on aivan liian vähän.
Mutta kun nyt tätäkin iterointia tässä ketjussa katselee, niin väistämättä tulee mieleen, se ohjelma missä lapsille annetaan rahaa, ja heidän pitää pärjätä sillä X- aikaa yksin.
Ihan vaan sellasesta perserssistä mielenkiinnosta olisi hauska nähdä, jos tällekkin porukalle annettaisiin X monta miljoonaa, ja heidän pitäisi hoitaa Y määrä mielenterveys potilaita.
Viihdytän itseäni tälllä mielikuvalla, sillä aikaa kun odottelen järkevämpiä kehitys, tai arvokeskusteluita.Mene ennemmin sen sijaan vaikka bordelliin, tai katso vaikka aikuisviihdettä. Tai tv: sta lasten, tai luonto-ohjelmia. Tai mistä nyt sitten satut itse tykkäämään. Tämä keskustelu ei ole mikään viihdeohjelma, eikä ole kyllä sellaiseksi tarkoitettukaan.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kaikilla ei ole siihen ” omaan näkemykseen” tieteellistä näkökantaa, heillä on oma käsitys asiasta ja sitten herjataan lääkäreitä netissä että heitä on muka kohdeltu väärin, vaikka ovat saaneet asianmukaista hoitoa oireisiinsa,
Lääkäri auttaa tervehtymään eikä aseta ketään niinkuin erikoistapausesksi jona moni itseään pitää, tavallisissa masennus tiloissa .joten keskustelu on usein mahdotonta näitten asenteiden omaavilla.
Jos on jo päättänyt etukäteen että lääkäri on aina väärässä niin miksi yleensä hakeutuu hoitoon .
Potilaan ja lääkärin yhteistyö sairauden parantamiseen on kaikista tärkein asia .
Sitten moni käyttä sanontaa, ” minulle syötetään vääriä lääkkeitä” siinä jo näkee että jossain on pahasti vikaa. Joten keskustelu ei synny näillä menetelmillä.Joo, jotkut on psykiatrian historiassa katsottu niinkin "erikoistapauksiksi", että on heidät laitettu pakkohoitoon ja sen seurauksena määrätty heille Leponex-tappolääkettä. Eliminointitarkoituksessa. Heiltä mitään kysytty mitään mielipidettä ja näkemystä. Haittavaikutuksista mitään mainitsematta ja tutkimatta esi. somaattista puolta, että voiko heille edes antaa ollenkaan kyseistä lääkettä ( sydämen ja verisuonien toiminta).
Kun psykiatria pohjautuu enemmän potilaiden kontrollointiin, ja hoitohenkilökunnan ylemmyydentuntoon, ja autoritääriseen kulttuuriin ja instituutioon, niin se hoito taitaa muodostua väkisinkin yksipuoliseksi. Historiassa on ollut enemmänkin niin, että potilaan on täytynyt mukautua, totella ja alistua mielivaltaiseen systeemiin. Huonot kokemukset johtavat omiin tehtyihin näkemyksiin. Etenkin, jos niitä kertyy useamman vuoden, tai jopa vuosikymmenien ajalta. Monissa somekeskusteluissa muillakin foorumeilla on tullut esille samanlaisia kokemuksia, joita itselläni on. Joten ei tämä keskustelunaloitus tai tässä esille tuodut esille ole suinkaan ainutkertaisia, tai yksittäisiä. Luulen, että uskon, että heitä on useampia kymmeniä tuhansia, joilla on paitsi huonoja omakohtaisia, tai läheisen henkilön kokemuksia mt-palveluiden laadusta ja käytettyjen hoitomenetelmien tehottomuudesta ja etenkin jopa lääkkeiden haitallisuudesta.
Jos mielestäsi tästä ei synny hyvää keskustelua, niin se vika on kyllä enemmän sinussa itsessäsi. Koska ethän sinä hyväksy alunperinkään eriäviä ja omista näkökulmistasi eroavia mielipiteitä ja teilaat toisten kokemuksia. Olet siis jo valmiiksi asenteellinen. Eihän siitä silloin synny keskustelua, koska et edes halua nähdä toisen näkökulmaa, tai nähdä niissä olevia pointteja. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Ei silloin ole kaikki päänupissa kunnossa, jos on tarve feikata itsensä mieleltään " sairaaksi ".
Se, kuinka paljon mt-ongelmat heijastavat muuhun elämään, ei ainakaan itseäni laittaisi feikkaamaan.
Ehkä sinäkin sen joskus aikanaan tulet huomaamaan.Tarkennan asiaa sen verran että olosuhteiden pakosta.
Me/cfs potilaana ei saa oikialla diagnoosilla kuntoutustukea niin ei ole muuta vaihtoehtoa sitä saada kun vaikka masennus diagnoosilla.
Tässä asiassa en ole siis läheskään ainutkertainen. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Joo, jotkut on psykiatrian historiassa katsottu niinkin "erikoistapauksiksi", että on heidät laitettu pakkohoitoon ja sen seurauksena määrätty heille Leponex-tappolääkettä. Eliminointitarkoituksessa. Heiltä mitään kysytty mitään mielipidettä ja näkemystä. Haittavaikutuksista mitään mainitsematta ja tutkimatta esi. somaattista puolta, että voiko heille edes antaa ollenkaan kyseistä lääkettä ( sydämen ja verisuonien toiminta).
Kun psykiatria pohjautuu enemmän potilaiden kontrollointiin, ja hoitohenkilökunnan ylemmyydentuntoon, ja autoritääriseen kulttuuriin ja instituutioon, niin se hoito taitaa muodostua väkisinkin yksipuoliseksi. Historiassa on ollut enemmänkin niin, että potilaan on täytynyt mukautua, totella ja alistua mielivaltaiseen systeemiin. Huonot kokemukset johtavat omiin tehtyihin näkemyksiin. Etenkin, jos niitä kertyy useamman vuoden, tai jopa vuosikymmenien ajalta. Monissa somekeskusteluissa muillakin foorumeilla on tullut esille samanlaisia kokemuksia, joita itselläni on. Joten ei tämä keskustelunaloitus tai tässä esille tuodut esille ole suinkaan ainutkertaisia, tai yksittäisiä. Luulen, että uskon, että heitä on useampia kymmeniä tuhansia, joilla on paitsi huonoja omakohtaisia, tai läheisen henkilön kokemuksia mt-palveluiden laadusta ja käytettyjen hoitomenetelmien tehottomuudesta ja etenkin jopa lääkkeiden haitallisuudesta.
Jos mielestäsi tästä ei synny hyvää keskustelua, niin se vika on kyllä enemmän sinussa itsessäsi. Koska ethän sinä hyväksy alunperinkään eriäviä ja omista näkökulmistasi eroavia mielipiteitä ja teilaat toisten kokemuksia. Olet siis jo valmiiksi asenteellinen. Eihän siitä silloin synny keskustelua, koska et edes halua nähdä toisen näkökulmaa, tai nähdä niissä olevia pointteja.Ainoa kerta, jolloin minun kohdalla välitettiin neuroleptien haitoista, oli kauan sitten, kun yrittivät alkaa syöttää minulle Leponexia.
Minulta otettiin moneen kertaan sydänfilmi, ja sitten lääkäri sanoi, etten voi kyseistä lääkettä käyttää, koska se vaikutti johonkin sydämen johtumisrytmiin.
Siis ainoa kerta 20 vuoden ajanjaksolla. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Sinä tietämätön asiasta laita lääketieteellinen objektiivinen todiste ja fakta pöytään jostakin psyykkisestä sairaudesta.
Niitä faktoja jostakin psyyken sairaudesta ei tarvitse kaukaa hakea. Tästäkin ketjusta löytyy muutama.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Erään keskustelupalstalla olleet aloituksen ja siihen vastanneiden perusteella noin ( karkeasti siitä tehdyn arvion perusteella) noin suurinpiirtein 70-80 % : ttia siihen keskusteluun osallistuneista suhtautui kriittisesti Suomessa nykyisin käytössä olevia psykiatrisia hoitomenetelmiä, tai ylipäätään niiden palveluiden tarjontaa kohtaan. Eikä sieltä kovin paljon ruusuja ainakaan tullut. Monessa kirjoituksessa tuotiin esille nimenomaan juuri se, että psykiatriassa ja etenkin julkisella puolella annetaan hoidoksi lähes vain ja ainoastaan lääkkeitä. Eli ei mitään muuta. Siellä ei paneuduta kunkin ihmisen elämässä tapahtuneisiin asioihin, eikä esim. tarjota apua, tukea, ymmärtämystä, kuuntelemista ja hoitoa traumoja kokeneille. Tai ei anneta noita edellä mainittuja asioita myöskään niille, joilla on omassa elämässään pahoja vaikeuksia, sosiaalisessa vuorovaikutuksessa esim. omassa perheessään. Eli ne olosuhteet ja taustalla olevat ongelmat jäävät kokonaan selvittämättä ja ratkaisematta.
Tuo kyseinen keskustelu ei toki ollut mikään varsinainen, eikä virallinen gallup. Ja jos sellainen gallup joskus tehdään, niin sen pitää ehdottomasti tehdä jokin terveydenhuollon ulkopuolinen, sitoutumaton ja riippumaton taho, jolla ei ole varmasti mitään kytköksiä mihinkään esim. lääkeyhtiöön. Toimii se tuo kyseinen keskustelu edes jonkinlaisena viitteenä siitä, että psykiatria ja sen tarjoamat hoidot eivät ole oikein tyydyttäneet ja antaneet sitä apua, mitä ihmiset olisivat itselleen toivoneet ja kaivanneet. Luulen, että tuo kyseinen luku saattaa vastata aika pitkälti totuutta siitä. Eli noin 20- 30%: ttia kaikista niistä, jotka ovat koskaan käyttäneet, tai käyttävät tällä hetkellä mt-palveluita, ja saamansa hoitoon, ovat niihin täysin tyytyväisiä.
Mielipiteen ilmaiseminen tällä keskustelupalstalla ei riitä perusteeksi kenellekään tehdä kenestäkään mitään diagnoosia, tai tehdä joitakin arvioita hoidon tarpeesta. Mielipiteet eivät riitä miksikään todisteeksi esim. mielisairaudesta. Nämä ovat keskustelupalstalle tehtyjä omia mielipiteitä. Ja Suomessa on sanan ja mielipiteen ilmaisemisen vapaus. Ystävällisenä vastauksena Sinulle. Jos jonkun mielipide ei miellytä, niin silloin ei kannata niihin vastata, tai olla ylipäätäänkään tällä keskustelupalstalla, jos ei niitä kestä. Tämä keskustelupalsta ei kai ole sentään mikään kommunistinen, tai autoritäärinen valtio. Jossa hyväksytään vain yhdenlaisia, samanmielisiä aloituksia, tai kirjoituksia.Ihmisten elämän historian selvittäminen, sosiaalisten ongelmien kartoittaminen ja korjaaminen tai kotielämän kiemurat eivät kuulu lääketieteen piiriin.
Oman menneisyytensä ja tämän päivän olosuhteensa kai jokainen tietää itse. Siitä vaan itse miettimään vaihtoehtoja tilanteensa parantamiseen. Lääketieteellä ei ole asian kanssa mitään tekemistä.
Jos keskusteluapu auttaisi, miksei hakeuduta juttusille naapurin kanssa tai vaikka mihin seuroihin. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kukapa sitä ei haluaisi kehittää alaa ja hoitomenetelmiä. Asiallinen arvokeskustelukin olisi poikaa. Loppupeleissä sitäkin on aivan liian vähän.
Mutta kun nyt tätäkin iterointia tässä ketjussa katselee, niin väistämättä tulee mieleen, se ohjelma missä lapsille annetaan rahaa, ja heidän pitää pärjätä sillä X- aikaa yksin.
Ihan vaan sellasesta perserssistä mielenkiinnosta olisi hauska nähdä, jos tällekkin porukalle annettaisiin X monta miljoonaa, ja heidän pitäisi hoitaa Y määrä mielenterveys potilaita.
Viihdytän itseäni tälllä mielikuvalla, sillä aikaa kun odottelen järkevämpiä kehitys, tai arvokeskusteluita.Jos minulla olisi X monta miljoonaa rahaa, jota ei onneksi ole, koska ehkä itsekin muuttuisin ns. parempiosaiseksi, rikkaaksi, menestyväksi ihmiseksi, enkä siinä tapauksessa kenties enää pa...n vertaa välittäisi edes Y määrästä mt-potilaita.
Mielikuvitusta ehkä tässä käyttelin, mutta oikeasti itsekin mt-kuntoutujana välitän asioista, jotka koskevat psykiatrista hoitoa, kauan sitten omalle osallenikin sekä hyvää että huonoa kokeneena. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Joo, jotkut on psykiatrian historiassa katsottu niinkin "erikoistapauksiksi", että on heidät laitettu pakkohoitoon ja sen seurauksena määrätty heille Leponex-tappolääkettä. Eliminointitarkoituksessa. Heiltä mitään kysytty mitään mielipidettä ja näkemystä. Haittavaikutuksista mitään mainitsematta ja tutkimatta esi. somaattista puolta, että voiko heille edes antaa ollenkaan kyseistä lääkettä ( sydämen ja verisuonien toiminta).
Kun psykiatria pohjautuu enemmän potilaiden kontrollointiin, ja hoitohenkilökunnan ylemmyydentuntoon, ja autoritääriseen kulttuuriin ja instituutioon, niin se hoito taitaa muodostua väkisinkin yksipuoliseksi. Historiassa on ollut enemmänkin niin, että potilaan on täytynyt mukautua, totella ja alistua mielivaltaiseen systeemiin. Huonot kokemukset johtavat omiin tehtyihin näkemyksiin. Etenkin, jos niitä kertyy useamman vuoden, tai jopa vuosikymmenien ajalta. Monissa somekeskusteluissa muillakin foorumeilla on tullut esille samanlaisia kokemuksia, joita itselläni on. Joten ei tämä keskustelunaloitus tai tässä esille tuodut esille ole suinkaan ainutkertaisia, tai yksittäisiä. Luulen, että uskon, että heitä on useampia kymmeniä tuhansia, joilla on paitsi huonoja omakohtaisia, tai läheisen henkilön kokemuksia mt-palveluiden laadusta ja käytettyjen hoitomenetelmien tehottomuudesta ja etenkin jopa lääkkeiden haitallisuudesta.
Jos mielestäsi tästä ei synny hyvää keskustelua, niin se vika on kyllä enemmän sinussa itsessäsi. Koska ethän sinä hyväksy alunperinkään eriäviä ja omista näkökulmistasi eroavia mielipiteitä ja teilaat toisten kokemuksia. Olet siis jo valmiiksi asenteellinen. Eihän siitä silloin synny keskustelua, koska et edes halua nähdä toisen näkökulmaa, tai nähdä niissä olevia pointteja.Kyllä sinun asenteellisuutesi on yhtä vankka ja järkkymätön kuin jonkun muunkin poteroistaan hievahtamattoman. Yritäpä nyt itse nähdä edes vilaukselta asiat jonkun toisen aivan eri paikalla sijaitsevasta näkötornista. Siitä voisi syntyä oikeaa keskustelua loputtoman inttämisen sijaan.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kyllä sinun asenteellisuutesi on yhtä vankka ja järkkymätön kuin jonkun muunkin poteroistaan hievahtamattoman. Yritäpä nyt itse nähdä edes vilaukselta asiat jonkun toisen aivan eri paikalla sijaitsevasta näkötornista. Siitä voisi syntyä oikeaa keskustelua loputtoman inttämisen sijaan.
Olen teidän kahden sananvaihtoon ulkopuolinen, mutta tavallaan just mietityttää, kun monet ovat aika vankkoja ja järkkymättömiä mielipiteissään.
Olen itse ollut mt-puolella enemmän tai vähemmän, potilaana ja asiakkaana, ja on sanottava, että en taivu vain yhteen näkökulmaan, vastaan tai puolesta.
Kokemuksia on ehtinyt kertyä laidasta laitaan. Hyviä, huonoja, ja kaikkea siltä väliltä.
Ihmisissähän on olemassa jokin, joka aiheuttaa sen, että kaikki ikävä ja huono kokemus, tai asia, jää paremmin mieleen kuin hyvä.
Johtuen kenties siitä, kun negatiiviset asiat herättävät voimakkaammat, pahemmilta tuntuvat tunteet.
Vaikka minäkin olen huonoja juttuja kokenut laitoksissa, on mukaan mahtunut hyviäkin.
Lääkkeistä on oikeastaan enemmän huonoja kokemuksia haittoineen. Oli käytön aikana, ja on jäänyt seurauksia käytön jo loputtua.
Olen itsekin vajonnut arvostelemaan joskus rankastikin esim. hoitokäytäntöjä, lääkityksiä, ym. Joskus jopa lääkäreitä ja hoitajia.
Mutta riittää kehujakin, ei sitä voi kieltää.
Näitä asioita on hyvä ajatella eri suunnilta, ei jyrkästi vain yhdestä näkökulmasta.
Toki jokainen kertoo omat tuntemuksensa kokemuksistaan.
Se on turhaa, että aletaan väitellä, ja syytellä jotain muuta pelkästään sen takia, että joku saattaa olla eri mieltä kuin itse on. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Jos minulla olisi X monta miljoonaa rahaa, jota ei onneksi ole, koska ehkä itsekin muuttuisin ns. parempiosaiseksi, rikkaaksi, menestyväksi ihmiseksi, enkä siinä tapauksessa kenties enää pa...n vertaa välittäisi edes Y määrästä mt-potilaita.
Mielikuvitusta ehkä tässä käyttelin, mutta oikeasti itsekin mt-kuntoutujana välitän asioista, jotka koskevat psykiatrista hoitoa, kauan sitten omalle osallenikin sekä hyvää että huonoa kokeneena.En tiedä riittäisikö joku euro jaska potti, mutta itseäni kiinnostaisi esimerkiksi säätiö, joka tarjoaisi sitä lääkkeetöntä hoitoa.
Sellainen fundamentaalinen ongelma siinä toki olisi, että tuon tyyppisessä säätiössä siihen liittyisi niin toiminnallisesti kuin rahoituksenkin kannalta asuminen. Ja jos siellä joku sitten ilman lääkkeitä flippaa, ja pistää kämpän remonttiin, niin siinä kaksi seuraavaa jää heti ilman "hoitopaikkaa"
Mutta ajatuksena ihan kiehtova. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Ihmisten elämän historian selvittäminen, sosiaalisten ongelmien kartoittaminen ja korjaaminen tai kotielämän kiemurat eivät kuulu lääketieteen piiriin.
Oman menneisyytensä ja tämän päivän olosuhteensa kai jokainen tietää itse. Siitä vaan itse miettimään vaihtoehtoja tilanteensa parantamiseen. Lääketieteellä ei ole asian kanssa mitään tekemistä.
Jos keskusteluapu auttaisi, miksei hakeuduta juttusille naapurin kanssa tai vaikka mihin seuroihin.Selvittäminen ei välttämättä kuulu, mutta kirjoituksen ( 18:51 ) alussa olikin asiat, jotka joillain vaikuttavat siihen mielenterveyteen ja sen ailahteluun.
Ja siitä syystä he sitten hakeutuvat terveydenhuollon piiriin.
Lähes jokainen, joo, tietää menneisyyden ja tämän päivän olosuhteet, ihan itse, mutta kun kaikki eivät pysty välttämättä elämään juuri niiden olosuhteiden kanssa.
Naapureilta ja " vaikka mistä seuroista " ei välttämättä ole apuja psyykkisiin ongelmiin, jos heillä ei vaikka ole tietoa koko aihepiiristä.
Ja monet varmasti miettivät moniakin vaihtoehtoja, ennenkuin hakeutuvat terveydenhuoltoon.
Ai että ( säälittävää ) ku oli taas kirjoittajalla asennetta.... - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Ihmisten elämän historian selvittäminen, sosiaalisten ongelmien kartoittaminen ja korjaaminen tai kotielämän kiemurat eivät kuulu lääketieteen piiriin.
Oman menneisyytensä ja tämän päivän olosuhteensa kai jokainen tietää itse. Siitä vaan itse miettimään vaihtoehtoja tilanteensa parantamiseen. Lääketieteellä ei ole asian kanssa mitään tekemistä.
Jos keskusteluapu auttaisi, miksei hakeuduta juttusille naapurin kanssa tai vaikka mihin seuroihin.Mediassa ja johtavien poliitikkojenkin suusta sanomana väitetään usein julkisuudessa, että meillä on yhteisöllisyyttä. Ja että vaikeuksissa olevia aina autetaan, tuetaan, ja tervehditään , eli otetaan positiivisella ja empaattisella tavalla huomioon omassa yhteisössä. Varmasti joissakin etenkin pienemmissä kunnissa näin vielä saattaa ollakin ja onkin. Ihmiset ovat kuitenkin pääosin muuttuneet viimeisten sadan vuoden aikana luonteeltaan ja tavoiltaan käyttäytyä. Enemmän narsistisemmiksi, ja oman edun tavoittelijoiksi. Ja kuppikuntaisemmiksi. Eli, että hyväksytään ja otetaan omaan lähipiiriin vain niitä, jotka koetaan samanlaisiksi, kuin mitä itse on. Ei täällä enää juuri kukaan kysele naapurin Artulta, tai Pipsalta, että " Miten Sinulla menee?", "Voitko hyvin?", tai " Onko Sinulla kaikki asiat hyvin?" Puhumattakaan ns. naapuriavun tarjoamisesta. Kulttuurimme ja tapamme toimia on muuttunut erittäin paljon. Talkoohenkikin esim. ilmiönä on aika tavalla kadonnut, mikä vielä 100, tai 150 vuotta sitten oli itsestäänselvyys.
Karu ja ikävä totuus on se, että tässäkin maassa yksinäisyys ja syrjäytyminen ovat lukumääräisesti kasvaneet ja voidaan puhua lähes ilmiöstä. Ei täällä mitään yhteisöllisyyttä ole, ei ole konkreettisesti ollut ainakaan käytännössä enää useaan vuosikymmeneen. Ihan höpö höpö puheita. Monet ihmiset jäävät totaalisesti yksin ongelmiensa ja vaikeuksiensa kanssa. Ja siihen päälle sitten alkaa tulla niitä psyykkisiä oireiluja. Onko se nyt mikään ihme sitten, pidemmän ajan kuluessa, että niin käy?
Lisäksi minusta jos kukaan, tai mikään taho, esim. ei edes psykiatriassa, eli hoitoalalla ja työssä olevat, ja toimivat auta, tue, kuuntele, tai ymmärrä apua tarvitsevia ja vaikeuksissa olevia, niin mitä tämä kaikki kertoo paitsi meistä ihmisistä, myös psykiatriasta? Eikö psykiatrian pitänyt auttaa ihmisiä? Vai kuvittelevatko he todella, että millään lääkkeillä ne jokaisen kunkin ihmisen oireilujen taustalla olevat syyt katoavat pelkillä lääkkeillä?
Perustelusi kuulosti aika raadolliselta ja kovalta. Ja jotenkin huonojen hoitojen puolustelemiselta, tai käsien pesemiseltä. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Ihmisten elämän historian selvittäminen, sosiaalisten ongelmien kartoittaminen ja korjaaminen tai kotielämän kiemurat eivät kuulu lääketieteen piiriin.
Oman menneisyytensä ja tämän päivän olosuhteensa kai jokainen tietää itse. Siitä vaan itse miettimään vaihtoehtoja tilanteensa parantamiseen. Lääketieteellä ei ole asian kanssa mitään tekemistä.
Jos keskusteluapu auttaisi, miksei hakeuduta juttusille naapurin kanssa tai vaikka mihin seuroihin.Sitten psykiatrian ja terveydenhuollon pitää tämä kyseinen asia myös muistaa julkaista omilla verkkosivuillaan ja ihan siellä ulko-ovellakin asti. Eli laittaa se iso kyltti sinne ovelle, ja tekstit nettisivuille, että: " Emme hoida, ja auta niitä ihmisiä, joilla on elämässään tapahtunut traumaattisia ja tai muita ikäviä asioita" Ja että "Hoidamme potilaita vain lääkkeillä". "Oireiden taustalla olevat juurisyyt eivät meitä kiinnosta, ja niitä me emme selvitä". Jotta tuo asia tulisi kaikille selväksi, eikä kukaan enää uskoisi, ja erehtyisi luulemaan, että siellä psykiatriassa, tai terveydenhuollossa ja siellä toimivilla olisi tarkoituskaan ja tehtävänäänkään auttaa ja tukea ihmisiä.
Psykososiaaliset ja muut ihmisen elämässä tapahtuneet ikävät asiat, kuten kiusaaminen, väkivallan tai raiskauksen kohteeksi joutuminen, ja traumaterapioiden, tuen, ymmärtämisen ja avun tarjoaminen, tai muut eivät siis kuulu kenellekään terveydenhuollossa toimivalle ja ammattiaan harjoittavalle.
Selvä! Asia tuli nyt hyvin selväksi. Paitsi, että ne, jotka ovat jo monta vuosikymmentä sitten käyttäneet noita kyseisiä palveluita, se on kyllä jo valjennut ja tullut selväksi jo ajat sitten. Omakohtaisilla kokemuksilla. Mutta nämä asiat olisi kyllä voinut sanoa monelle ihmiselle jo useita vuosikymmeniä sitten, että ei turhaan olisi tullut niitä palveluita koskaan käytettyä. Että ei olisi tarvinnut olla liian hyväuskoinen ja sinisilmäinen ja tarvinnut myöskin samalla pettyä koko systeemiin. Mutta se on tässä huolestuttavaa, että tämä esim. nuori, tai tuleva sukupolvi ei näitä asioita tiedä. Eikähän se meno, tapa käyttäytyä, kohdella potilaita tai hoitaa ihmisiä ole todellakaan muuttunut olennaisesti ja juuri mitenkään 50 vuoteen. Koska alalla olevat eivät siis vieläkään tajua sitä, että juuri ne ihmisen elämässä tapahtuneet ikävät asiat, ja oireiden taustalla olevat juurisyyt aiheuttavat ihmisille oireiluja ja johtavat sairastumiseen. Nämä asiat ovat oikeasti totta. Ja ne taustalla olevat asiat eivät korjaannu ja parane millään lääkkeillä, eikä etenkään ylilääkityksillä, tai pakkohoitokäytännöillä. Mikä siinä sitten on niin vaikeaa ymmärtää näitä asioita ja että nämä yksinkertaiset asiat ja totuudet menevät sinne jakeluun? Ja ennen kaikkea sisäistetään ne? Ja nähdään ne psykiatrisessa hoidossa ja niissä käytetyissä menetelmissä olevat viat virheet ja puutteet? Sellaisena, kuin niitä siellä oikeasti on. Ja aletaan myös tehdä niille jotakin. Uudistusten ja muutosten kautta. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Sitten psykiatrian ja terveydenhuollon pitää tämä kyseinen asia myös muistaa julkaista omilla verkkosivuillaan ja ihan siellä ulko-ovellakin asti. Eli laittaa se iso kyltti sinne ovelle, ja tekstit nettisivuille, että: " Emme hoida, ja auta niitä ihmisiä, joilla on elämässään tapahtunut traumaattisia ja tai muita ikäviä asioita" Ja että "Hoidamme potilaita vain lääkkeillä". "Oireiden taustalla olevat juurisyyt eivät meitä kiinnosta, ja niitä me emme selvitä". Jotta tuo asia tulisi kaikille selväksi, eikä kukaan enää uskoisi, ja erehtyisi luulemaan, että siellä psykiatriassa, tai terveydenhuollossa ja siellä toimivilla olisi tarkoituskaan ja tehtävänäänkään auttaa ja tukea ihmisiä.
Psykososiaaliset ja muut ihmisen elämässä tapahtuneet ikävät asiat, kuten kiusaaminen, väkivallan tai raiskauksen kohteeksi joutuminen, ja traumaterapioiden, tuen, ymmärtämisen ja avun tarjoaminen, tai muut eivät siis kuulu kenellekään terveydenhuollossa toimivalle ja ammattiaan harjoittavalle.
Selvä! Asia tuli nyt hyvin selväksi. Paitsi, että ne, jotka ovat jo monta vuosikymmentä sitten käyttäneet noita kyseisiä palveluita, se on kyllä jo valjennut ja tullut selväksi jo ajat sitten. Omakohtaisilla kokemuksilla. Mutta nämä asiat olisi kyllä voinut sanoa monelle ihmiselle jo useita vuosikymmeniä sitten, että ei turhaan olisi tullut niitä palveluita koskaan käytettyä. Että ei olisi tarvinnut olla liian hyväuskoinen ja sinisilmäinen ja tarvinnut myöskin samalla pettyä koko systeemiin. Mutta se on tässä huolestuttavaa, että tämä esim. nuori, tai tuleva sukupolvi ei näitä asioita tiedä. Eikähän se meno, tapa käyttäytyä, kohdella potilaita tai hoitaa ihmisiä ole todellakaan muuttunut olennaisesti ja juuri mitenkään 50 vuoteen. Koska alalla olevat eivät siis vieläkään tajua sitä, että juuri ne ihmisen elämässä tapahtuneet ikävät asiat, ja oireiden taustalla olevat juurisyyt aiheuttavat ihmisille oireiluja ja johtavat sairastumiseen. Nämä asiat ovat oikeasti totta. Ja ne taustalla olevat asiat eivät korjaannu ja parane millään lääkkeillä, eikä etenkään ylilääkityksillä, tai pakkohoitokäytännöillä. Mikä siinä sitten on niin vaikeaa ymmärtää näitä asioita ja että nämä yksinkertaiset asiat ja totuudet menevät sinne jakeluun? Ja ennen kaikkea sisäistetään ne? Ja nähdään ne psykiatrisessa hoidossa ja niissä käytetyissä menetelmissä olevat viat virheet ja puutteet? Sellaisena, kuin niitä siellä oikeasti on. Ja aletaan myös tehdä niille jotakin. Uudistusten ja muutosten kautta.Lisäyksenä voidaan todeta myös, että psykiatriassa kehitettiin traumojen kokeneille ns. traumaterapia. Mutta silti sitä ei juurikaan käytetä esim. julkisella puolella lainkaan. Yksityisillä yrittäjillä sitä kai on tarjolla ja voi palveluista kalliisti maksettuaan käyttää. Jos on rahaa siihen. KELA kai korvaa jonkin osan kustannuksista.
Miksi siis ylipäätään on traumaterapian nimike kehitetty ja on olemassa, jos sitä ei sitten edes tarjota kaikille niille potilaille, jotka sitä sitten oikeasti tarvitsevat? Miksi tätä "terapiamuotoa" siis kuitenkin psykiatriassa käytetään, mutta sitä ei ollenkaan tarjota? Ainakaan julkisella puolella. Vastaus lienee potilaiden priorisointi. Tulee yhteiskunnalle halvemmaksi hoitaa potilaita lääkkeillä ja psykiatriassa toimivat saavat itselleen ilmeisesti jotakin sadistista nautintoa kyykyttäessään ja nöyryyttäessään omassa autoritäärisessä kulttuurissaan, systeemissään ja kunkin potilaan kohdalla päättämissään "hoidoissa" ja niiden menetelmissä. Liian monet elämänsä aikana traumatisoituneet ihmiset jäävät täysin vaille ilman asianmukaista, toimivaa ja sitä hoitoa, mitä he tarvitsisivat.
Tämä on oikeasti aiheellinen kysymys, johon joku voisi myöskin asiallisesti, tosiseikkoja ja faktoja myöskin esittää. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Lisäyksenä voidaan todeta myös, että psykiatriassa kehitettiin traumojen kokeneille ns. traumaterapia. Mutta silti sitä ei juurikaan käytetä esim. julkisella puolella lainkaan. Yksityisillä yrittäjillä sitä kai on tarjolla ja voi palveluista kalliisti maksettuaan käyttää. Jos on rahaa siihen. KELA kai korvaa jonkin osan kustannuksista.
Miksi siis ylipäätään on traumaterapian nimike kehitetty ja on olemassa, jos sitä ei sitten edes tarjota kaikille niille potilaille, jotka sitä sitten oikeasti tarvitsevat? Miksi tätä "terapiamuotoa" siis kuitenkin psykiatriassa käytetään, mutta sitä ei ollenkaan tarjota? Ainakaan julkisella puolella. Vastaus lienee potilaiden priorisointi. Tulee yhteiskunnalle halvemmaksi hoitaa potilaita lääkkeillä ja psykiatriassa toimivat saavat itselleen ilmeisesti jotakin sadistista nautintoa kyykyttäessään ja nöyryyttäessään omassa autoritäärisessä kulttuurissaan, systeemissään ja kunkin potilaan kohdalla päättämissään "hoidoissa" ja niiden menetelmissä. Liian monet elämänsä aikana traumatisoituneet ihmiset jäävät täysin vaille ilman asianmukaista, toimivaa ja sitä hoitoa, mitä he tarvitsisivat.
Tämä on oikeasti aiheellinen kysymys, johon joku voisi myöskin asiallisesti, tosiseikkoja ja faktoja myöskin esittää.Kun psykiatriassa ja alalla olevia ei kiinnosta kohtaamiensa ihmisten kohdalla heidän elämänsä varrella kokemat ikävät ja esim. hyvinkin traumaattiset asita ja kokemukset. Heille on enemmän tärkeämpää kerätä potilaasta mahdollisimman paljon jotakin tiettyä sairautta tukevia merkkejä ja laittaa potilasta, hänen elämäänsä ja kaikkiin terveystietoihin pysyvä stigma. Mikä ei kyllä auta potilasta millään tavalla. Eikä etenkään julkisella puolella tarjota mitään traumaterapiaa sitä tarvitseville ihmisille, koska eihän sitä siellä ole edes tarjollakaan, kustannuspoliittisista, tai monista jostakin syystä jo kauan sitten päätetyistä syistä, niin herää kysymys, miksi jotkut voivat ihmeessä ylipäätään vielä puolustella, kehua ja arvostaa Suomessa nykyisin käytössä olevaa systeemiä, käytössä olevia hoitomenetelmiä ja käytöntöjä, alalla olevien jo valmiiksi otettua asenteellisuutta, potilaiden huonoa kohtelua ja ylipäätään koko psykiatriaa? Koska pääosin, vieläkin suurin osa potilaista hoidetaan vain ja ainoastaan diagnoosi ja lääkekeskeisellä periaatteella. Mitään kunnollista, ja juuri/taustasyihin pohjautuvaa hoitoa, etenkään keskusteluterapiaa siellä ei anneta, ja tarjota.
Voisi sanoa viimenkin faktoja ja syitä, miksi esim. TRAUMATERAPIAA EI OLE JA JÄRJESTETÄ SITÄ TARVITSEVILLE MYÖS JULKISELLA PUOLELLA?
Onko liian vaikea, suora ja oikeaanosuva kysymys vastattavaksi? Hoitoalalla olevat. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Mediassa ja johtavien poliitikkojenkin suusta sanomana väitetään usein julkisuudessa, että meillä on yhteisöllisyyttä. Ja että vaikeuksissa olevia aina autetaan, tuetaan, ja tervehditään , eli otetaan positiivisella ja empaattisella tavalla huomioon omassa yhteisössä. Varmasti joissakin etenkin pienemmissä kunnissa näin vielä saattaa ollakin ja onkin. Ihmiset ovat kuitenkin pääosin muuttuneet viimeisten sadan vuoden aikana luonteeltaan ja tavoiltaan käyttäytyä. Enemmän narsistisemmiksi, ja oman edun tavoittelijoiksi. Ja kuppikuntaisemmiksi. Eli, että hyväksytään ja otetaan omaan lähipiiriin vain niitä, jotka koetaan samanlaisiksi, kuin mitä itse on. Ei täällä enää juuri kukaan kysele naapurin Artulta, tai Pipsalta, että " Miten Sinulla menee?", "Voitko hyvin?", tai " Onko Sinulla kaikki asiat hyvin?" Puhumattakaan ns. naapuriavun tarjoamisesta. Kulttuurimme ja tapamme toimia on muuttunut erittäin paljon. Talkoohenkikin esim. ilmiönä on aika tavalla kadonnut, mikä vielä 100, tai 150 vuotta sitten oli itsestäänselvyys.
Karu ja ikävä totuus on se, että tässäkin maassa yksinäisyys ja syrjäytyminen ovat lukumääräisesti kasvaneet ja voidaan puhua lähes ilmiöstä. Ei täällä mitään yhteisöllisyyttä ole, ei ole konkreettisesti ollut ainakaan käytännössä enää useaan vuosikymmeneen. Ihan höpö höpö puheita. Monet ihmiset jäävät totaalisesti yksin ongelmiensa ja vaikeuksiensa kanssa. Ja siihen päälle sitten alkaa tulla niitä psyykkisiä oireiluja. Onko se nyt mikään ihme sitten, pidemmän ajan kuluessa, että niin käy?
Lisäksi minusta jos kukaan, tai mikään taho, esim. ei edes psykiatriassa, eli hoitoalalla ja työssä olevat, ja toimivat auta, tue, kuuntele, tai ymmärrä apua tarvitsevia ja vaikeuksissa olevia, niin mitä tämä kaikki kertoo paitsi meistä ihmisistä, myös psykiatriasta? Eikö psykiatrian pitänyt auttaa ihmisiä? Vai kuvittelevatko he todella, että millään lääkkeillä ne jokaisen kunkin ihmisen oireilujen taustalla olevat syyt katoavat pelkillä lääkkeillä?
Perustelusi kuulosti aika raadolliselta ja kovalta. Ja jotenkin huonojen hoitojen puolustelemiselta, tai käsien pesemiseltä.Vaikka osittain komppaankin näkemystäsi yhteisöllisyyden puuttumisesta, niin samalla muistutan että me elämme aikaa, milloin yhteydenpito on helpompaa kuin koskaan.
Voin olla väärässäkin, mutta minulle tulee se tunne, että tässä taas halutaan, että psykiatria olisi kaveri, jota itse ei ole muuten onnistunut saamaan. Sitä se ei valitettavasti voi olla.
Hoidon pitää aina olla tavoitteellista, ja perustua tieteellisesti tehokkaiksi todettuihin menetelmiin. Sensijaan pyytäkää sitä teidän omahoitajaa esittelemään paikkakunnan avoimet kahvilta, ja vastaavat jotka ovat tarkoitettu yksinäisten kohtaamispaikoiksi.
Ehkä niitä ei jokapaikassa ole, mutta tässäkin keskikokoisessa kaupungissa viisi tai kuusi ja uskokaa pois, introvertitkin ovat tervetulleita. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Vaikka osittain komppaankin näkemystäsi yhteisöllisyyden puuttumisesta, niin samalla muistutan että me elämme aikaa, milloin yhteydenpito on helpompaa kuin koskaan.
Voin olla väärässäkin, mutta minulle tulee se tunne, että tässä taas halutaan, että psykiatria olisi kaveri, jota itse ei ole muuten onnistunut saamaan. Sitä se ei valitettavasti voi olla.
Hoidon pitää aina olla tavoitteellista, ja perustua tieteellisesti tehokkaiksi todettuihin menetelmiin. Sensijaan pyytäkää sitä teidän omahoitajaa esittelemään paikkakunnan avoimet kahvilta, ja vastaavat jotka ovat tarkoitettu yksinäisten kohtaamispaikoiksi.
Ehkä niitä ei jokapaikassa ole, mutta tässäkin keskikokoisessa kaupungissa viisi tai kuusi ja uskokaa pois, introvertitkin ovat tervetulleita.Kiitos asiallisesta vastauksesta! Otettuani esille tuon yhteisöllisyyden puuttumisen, yksinäisyyden ja syrjäytymisen, niin niillä on selvä yhteys kasvamiseen väestön keskuudessa. Mutta tämä ilmiö onkin vain osatekijä monen ihmisen pahoinvoinnissa. Olen kanssasi samaa mieltä siitä, että psykiatria, tai siellä työtään tekevien tehtävänä ei olekaan ryhtyä ystävystymään ja olemaan kavereita potilaille. Mutta joskus on tullut ikävä kyllä huomattua, että ne potilaita kohtaan olevat asenteet ja osoitettu käytös on vähän liiankin tylyä ja kylmää. Haukkumista, nimittelemistä ja sen kyselemistä, " Että mitä sinä tänne tulet". Tai että ihmeteltiin sitä, miksi samat ihmiset tulevat aina toistuvasti sairaalaan hoitojaksoille. Ainakin takavuosina joissakin hoitopaikoissa oli ja tapahtui näin. Etenkin silloin jos ihmisellä on jo aiemmin ollut elämässään esim. koulu, tai työelämässä ja omassa yhteisössään koettua kiusaamista. Tulee tavallaan tulee lisää traumaa aiempien koettujen traumojen päälle. Joillekin on saattanut käydä niin, että se saatu huono ja epäasiallinen kohtelu on vain pahentanut omaa mielialaa, tai ylipäätään tulee huono kuva kaikista ihmisistä. Ja kaikella ja kaikki kokemukset jättävät oman jälkensä. Vaikuttaa aika tavalla myös itsetuntoon. Silloin käy monesti vielä niin, että ihminen tavallaan vetäytyy vielä enemmän muista ihmisistä, eli jää neljän seinän sisälle. Mikä voi jäädä pysyväksi tilanteeksi. Koska sehän on tiedossa, että ihmissuhteilla on merkittävä rooli ja vaikutus terveyteen ja hyvinvointiinkin, jokaisen ihmisen elämässä. Valitettavasti vain liian monet jopa jätetään tarkoituksella yhteisön ulkopuolelle. Ja jotkut jäävät vaille ilman mitään ystäviä ja tukea. Kyllä tavallaan sitä gang stalkingia on oikeasti ilmiönäkin olemassa. Mitkä sen vaikutukset sitten ovat ihmisen psyykelle ja jopa elämänhalulle?
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kiitos asiallisesta vastauksesta! Otettuani esille tuon yhteisöllisyyden puuttumisen, yksinäisyyden ja syrjäytymisen, niin niillä on selvä yhteys kasvamiseen väestön keskuudessa. Mutta tämä ilmiö onkin vain osatekijä monen ihmisen pahoinvoinnissa. Olen kanssasi samaa mieltä siitä, että psykiatria, tai siellä työtään tekevien tehtävänä ei olekaan ryhtyä ystävystymään ja olemaan kavereita potilaille. Mutta joskus on tullut ikävä kyllä huomattua, että ne potilaita kohtaan olevat asenteet ja osoitettu käytös on vähän liiankin tylyä ja kylmää. Haukkumista, nimittelemistä ja sen kyselemistä, " Että mitä sinä tänne tulet". Tai että ihmeteltiin sitä, miksi samat ihmiset tulevat aina toistuvasti sairaalaan hoitojaksoille. Ainakin takavuosina joissakin hoitopaikoissa oli ja tapahtui näin. Etenkin silloin jos ihmisellä on jo aiemmin ollut elämässään esim. koulu, tai työelämässä ja omassa yhteisössään koettua kiusaamista. Tulee tavallaan tulee lisää traumaa aiempien koettujen traumojen päälle. Joillekin on saattanut käydä niin, että se saatu huono ja epäasiallinen kohtelu on vain pahentanut omaa mielialaa, tai ylipäätään tulee huono kuva kaikista ihmisistä. Ja kaikella ja kaikki kokemukset jättävät oman jälkensä. Vaikuttaa aika tavalla myös itsetuntoon. Silloin käy monesti vielä niin, että ihminen tavallaan vetäytyy vielä enemmän muista ihmisistä, eli jää neljän seinän sisälle. Mikä voi jäädä pysyväksi tilanteeksi. Koska sehän on tiedossa, että ihmissuhteilla on merkittävä rooli ja vaikutus terveyteen ja hyvinvointiinkin, jokaisen ihmisen elämässä. Valitettavasti vain liian monet jopa jätetään tarkoituksella yhteisön ulkopuolelle. Ja jotkut jäävät vaille ilman mitään ystäviä ja tukea. Kyllä tavallaan sitä gang stalkingia on oikeasti ilmiönäkin olemassa. Mitkä sen vaikutukset sitten ovat ihmisen psyykelle ja jopa elämänhalulle?
Se on tietenkin hirveä tragedia kun näin käy, ja jokainen kerta kun näin käy, on liikaa.
Mut ootko tullu miettineeks, että kun näistä asioista puhutaan, niin miten sopivasti aina unohtuu se, että hoitajatkin on vaan ihmisiä?
Hoitajalla ei saa olla ikinä huono päivä, vaikka edellinen asiakas olis kuinka sylkeny naamalle. Siis sekä kirjaimellisesti että kuvannollisesti. (teistä muista en tiedä mitä hymy tyttöjä tai poikia olette olleet vaikkapa pakkohoidossa, mutta voin kertoo, että mun hoitajat ihan varmasti muistaa mut.)
Tai se, että hoitajalla ei saa olla omaa luonnetta. Ihan sellasena pikku ajatuksen siemmenenä heitettäköön, että jos on sen sata hoitajaa, ja tuhat potilasta, niin mikähän mahtaa olla se todennäköisyys että siellä on kaksi sellaista luonnetta jotka ei vaan tule toimeen keskenään.
Totuushan on, että suurin osa sote-alan työntekijöistä on sellasia “barbie eläinlääkäreitä” jotka yrittää käsitellä kaikkia silkkihansikkain.
Jos nyt käy niin huonosti, että ne henkilökemiat ei vaan toimi, niin se on sitten aidosti ikävä asia jos resurssipulan takia ei pysty vaihtamaan hoitajaa. Mutta jos ne henkilökemiat ei toimi kenenkään kanssa, niin kannattaa vilkaista peiliin.
- Anonyymi
Suomalainen niin kovin kehuttu lääketiede, ja etenkin psykiatria ja sillä alalla toimineet ovat osallistuneet monien ihmisten, heidän terveytensä ja elämänsä tuhoamiseen.
Se toiminta ja ei kestä päivänvaloa, eikä kriittistä tarkastelua.
Eikä se paljon eroa siitä, mitä natsit tekivät 2. maailmansodan aikana.- Anonyymi
Suomen ennen hyvä terveydenhuolto on pilannut lääkeyhtiöitten korruptio.
- Anonyymi
"Eikä se paljon eroa siitä, mitä natsit tekivät 2. maailmansodan aikana."
Natsien tekemät rikokset ei ole paljon mitään verrattuna psykorikollisuuten.Psykorikollisuus on tappanut maailmalaajuisesti yli 60miljonaa ja natsit vaan sen 6miljonaa. - Anonyymi
Siinä taas yksi luulotautinen joka on tehnyt diagnooseja ihan vaan elämän koulutuksen pohjalla , jote ei kai tälläisen kanssa saa aikaan hyvää keskustelua edes.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Siinä taas yksi luulotautinen joka on tehnyt diagnooseja ihan vaan elämän koulutuksen pohjalla , jote ei kai tälläisen kanssa saa aikaan hyvää keskustelua edes.
Siinä taas "keskustelija", joka tekee paitsi diagnooseja ja ilman todisteita olevia päätelmiä muista tänne kirjoittavista, vähättelee ja teilaa tänne kirjoittavien omakohtaisia kokemuksia.
Mitens hyvää keskustelutaitoa se sellainen oikein on? Eikä juututa ja takerruta tuollaiseen huomion siirtämiseen potilaassa oleviin mahdollisesti oleviin vikoihin. Se on psykiatriassa ja alalla olevien keskuudessa nimittäin aika tyypillistä. Uskotaan sokeasti vailla mitään kriittisyyttä ja itsekritiikkiä omaa alaa ja alalla vallitsevia hoitokäytäntöjä kohtaan, ja että psykiatrit ovat Jumalasta seuraavia, ja että potilas on aina väärässä ja on jokaisissa asioissa ja tekemissään päätelmissä 100%: sti sairas, (aika epäreilu asetelma muuten) ja että hoitohenkilökunta on kaikissa tekemissään päätelmissä ja diagnooseissa ja hoitokeinoissa aina oikeassa.
Ja somessa ihmiset eivät todellakaan osaa keskustella. Se on jo ajat sitten nähty. Olisi parempi, jos tämä(kin) keskustelu olisi avoin, molemmille osapuolille, eli potilailla, heidän omaisilleen, ja lääkäreille, hoitajille ja tehtäisiin se vaikka mediassa tai tv: ssa.
- Anonyymi
Psykiatrian ja lääkäreiden piti auttaa psyykkisistä oireista ja sairauksesta kärsiviä. Kuinka sitten kävikään? Potilaille määrättiin, pakkosyötettiin ja alistettiin systeemin pakottamana käyttämään somaattista terveyttä vahingoittavia ja tuhoavia lääkkeitä.
Alkuperäiset ongelmat sen sijaan potilaille jäivät, niitä ei selvitetty ja ratkaistu. Sen sijaan saatiin uhreja palvelemaan medikalisaatiota, ja lääkeyhtiöiden tarkoitusperiä. - Ja monet ihmiset sairastumaan vain lisää, uusiin somaattisiin sairauksiin, kuten sydän ja verisuonitauteihin ja diabetekseen. Eikä monen kohdalla esim. ne SSRI- lääkkeet välttämättä auttaneet mitään masennukseen. Monet neuroleptejä käyttäneet potilaat sen sijaan nimenomaan sairastuivat masennukseen, ja monet heistä ovat jo päättäneet päivänsä. Kukaan ei pidä niistä asioista lukuja ja tilastoja, tai jos pitääkin, niin kukaan ei tee mitään niiden estämiseksi. Se. jos mikä, on kaksinaismoralistista. Terveydenhuolto julistautuu ihmisten hyvinvoinnin ja terveyden edistäjäksi, silti esim. psykiatriaa ja sen hoitomenetelmiä ei uudisteta, vaikka sille olisi kipeästi akuuttia tarvetta. Koska useimmissa psykiatrisissa mt-diagnooseissa annetaan hoidoksi vain autoritääristä asennetta, ylilääkityksiä, tai kokonaan vääriä tai somaattistakin terveyttä vahingoittavia lääkkeitä, eliniäksi stigma, jonka seurauksena potilaat eivät saa somaattisiin sairauksiinsa ja vaivoihinsa asianmukaisia tutkimuksia ja hoitoa. Ja ennen kaikkea se, että olet vain se sinulle annettu diagnoosi, et koskaan mitään muuta. Et voi sairastua muka koskaan myös somaattisesti, mikä on täysin absurdia ja hölmösti ajateltu. Mt-diagnoosin saaneet kuolevat muuta väestöä huomattavasti nuorempina.
Eli Suomessakin lain edessä ja hallitusten ja THL: n siunaamana psykiatria saikin omalla toiminnallaan ja "hoidoillaan" aikaan vain sekä henkisesti, että somaattisesti huonosti voivia ihmisiä.
Eikä kukaan tee asialle mitään? Sen kyseisen lukemattomia uhreja jo aikaansaaneen systeemin annetaan edelleen toimia. Ja saada kynsiinsä lisää uusia uhreja.- Anonyymi
Sairaus sinänsä aiheuttaa itsemurhat joten älä yleistä , ja kyllä se niin on että monet ovat hyvin kiitollisia saamastaan avusta psykiatrin sektorilla .
Joten pitää tietää vähän enemmän lääketieteestä ennenkö kirjoittelee asioita , nimittäin on ihmisiä jotka ovat herkkiä ja eivät uskalla hakeutua hoitoon jos lukevat sinun sepustuksiasi .
Psykiatria kehittyy koko ajan uusia lääkkeitä on saatu esille tarkkojen tutkimuksien tuloksena, niin että potilas joka jo ennen lääkärissä käyntiään on vastaan hoitomenetelmää ei tule koskaan saamaan apua mistään vaan takkuaa sairautensa kanssa niin kauan kun jaksaa. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Sairaus sinänsä aiheuttaa itsemurhat joten älä yleistä , ja kyllä se niin on että monet ovat hyvin kiitollisia saamastaan avusta psykiatrin sektorilla .
Joten pitää tietää vähän enemmän lääketieteestä ennenkö kirjoittelee asioita , nimittäin on ihmisiä jotka ovat herkkiä ja eivät uskalla hakeutua hoitoon jos lukevat sinun sepustuksiasi .
Psykiatria kehittyy koko ajan uusia lääkkeitä on saatu esille tarkkojen tutkimuksien tuloksena, niin että potilas joka jo ennen lääkärissä käyntiään on vastaan hoitomenetelmää ei tule koskaan saamaan apua mistään vaan takkuaa sairautensa kanssa niin kauan kun jaksaa.Väärät lääkkeet, jotkut masennulääkkeet johtavat masennuksen pahenemiseen ja ajavat ihmisiä mm. itsemurhiin, potilaiden ylilääkitykset, lääkkeiden haittavaikutukset johtavat somaattisiin sairastumisiin, mm. sydän ja verisuonitauteihin, ja mm. äkkikuolemiin ( kuten Leponex-lääke). Luepa muuten asiasta vähän tarkemmin.
Ota itse ennemmin asioista selvää, ennen kuin teilaat kirjoittajia tai väität heitä täysin tietämättömiksi.
Olen katsonut tv: sta ohjelmia, kuullut ja lukenut potilaiden lukemattomista, omakohtaisista kokemuksista psykiatristen hoitokeinojen, hoidon epäkohdista ja huonosta laadusta ja nähnyt lukuisia todisteita psyykelääkkeiden aiheuttamista haitoista ja jopa kuolemaan johtavista syistä. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Väärät lääkkeet, jotkut masennulääkkeet johtavat masennuksen pahenemiseen ja ajavat ihmisiä mm. itsemurhiin, potilaiden ylilääkitykset, lääkkeiden haittavaikutukset johtavat somaattisiin sairastumisiin, mm. sydän ja verisuonitauteihin, ja mm. äkkikuolemiin ( kuten Leponex-lääke). Luepa muuten asiasta vähän tarkemmin.
Ota itse ennemmin asioista selvää, ennen kuin teilaat kirjoittajia tai väität heitä täysin tietämättömiksi.
Olen katsonut tv: sta ohjelmia, kuullut ja lukenut potilaiden lukemattomista, omakohtaisista kokemuksista psykiatristen hoitokeinojen, hoidon epäkohdista ja huonosta laadusta ja nähnyt lukuisia todisteita psyykelääkkeiden aiheuttamista haitoista ja jopa kuolemaan johtavista syistä.Just eilen taisin lukea Leponexistä, että sitäkään ei kuulemma käytetä tarpeeksi, vaikka se on about ainoa todella tehokas lääke.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Just eilen taisin lukea Leponexistä, että sitäkään ei kuulemma käytetä tarpeeksi, vaikka se on about ainoa todella tehokas lääke.
Ala sitten ihmeessä kokeilla sitä kyseistä lääkettä itseesi ja omalla kohdallasi, kun niin kovasti kehut sitä, uskot ja väität sen parantavan ihmisiä ja olevan heille vain hyväksi. Pyydä sitä lääkäriltäsi määräämään itsellesi jo huomenna. Pari päivää ja viikkokin voi mennä ihan hyvin. Sitten alkaa sivuvaikutukset ja niitä on emäliuta. Googlaa tuoteseloste ja käy vielä Wikipediassakin lukaisemassa lääkkeen aiheuttamista haitoista.
Sillä vinkkaan ja varoitan ihan ystävällisesti, että se aiheuttaa käyttäjille vakavia terveyshaittoja ja voi viedä jopa hengen. Kyseisen lääke aiheuttaa nimittäin äkkikuoleman ( infarkti) riskin ja vaaran.
En suosittele sen ottamista ja käyttämistä kenellekään, jolla on aivot ja järki päässä.
- Anonyymi
- Siksi vetoan jokaiseen, jolle on määrätty psyyke, eli neuroleptilääkkeitä, lopettamaan niiden käytön asteittain vähentämällä, koska ne oikeasti ja todellakin vain vahingoittavat ja tuhoavat ihmisten terveyttä jopa pysyvästi. Ja jos ei oman itsensä vuoksi, niin niiden lukemattomien, useiden vuosikymmenten aikana tulleiden psykiatrian uhrien takia, palauttamaan kaikki käyttämäksi jääneet lääkkeet hoitopaikkoihin protestina ja kannanottona huonon mt-palveluiden laadun ja hoitohenkilökunnan käyttämien väärien ja ihmisiä ja heidän terveyttään vahingoittavien hoitomenetelmien uudistamattomuuden ja kehittämättömyyden takia.
- Anonyymi
En nyt halua puolustella psykiatriaa millään tavoin, mutta kun se on faktaa, että jotkut ihan oikeasti tarvitsevat niitä neuroleptejä.
Itsekin on tullut oltua sellaisissa laitoksissa, joissa on nähnyt oikeasti sairaita ihmisiä, joihin ei mikään muu auta kuin lääkkeet.
Tai sitten ihminen, joka on akuutissa syvässä psykoosissa, tarvitsee kyllä akuuttiin vaiheeseen jonkin lääkityksen.
Toki varmasti on paljon ihmisiä, jotka niistä eivät hyödy sen kummemmin, ja saavat vain haittoja.
Nämä ovat niin tapauskohtaisia asioita, ettei voi käyttää sanoja " kaikki " tai " jokainen ". - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
En nyt halua puolustella psykiatriaa millään tavoin, mutta kun se on faktaa, että jotkut ihan oikeasti tarvitsevat niitä neuroleptejä.
Itsekin on tullut oltua sellaisissa laitoksissa, joissa on nähnyt oikeasti sairaita ihmisiä, joihin ei mikään muu auta kuin lääkkeet.
Tai sitten ihminen, joka on akuutissa syvässä psykoosissa, tarvitsee kyllä akuuttiin vaiheeseen jonkin lääkityksen.
Toki varmasti on paljon ihmisiä, jotka niistä eivät hyödy sen kummemmin, ja saavat vain haittoja.
Nämä ovat niin tapauskohtaisia asioita, ettei voi käyttää sanoja " kaikki " tai " jokainen "."En nyt halua puolustella psykiatriaa millään tavoin, mutta kun se on faktaa, että jotkut ihan oikeasti tarvitsevat niitä neuroleptejä."
Höpö puhetta.Norjassaki hoidetaan potilaita kokonaan ilman lääkkeitä. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
"En nyt halua puolustella psykiatriaa millään tavoin, mutta kun se on faktaa, että jotkut ihan oikeasti tarvitsevat niitä neuroleptejä."
Höpö puhetta.Norjassaki hoidetaan potilaita kokonaan ilman lääkkeitä.Höpö puhetta. Norjalaiset ovat selkeästi ilmoittaneet että lääkkeetön hoito ei sovi kaikille.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Höpö puhetta. Norjalaiset ovat selkeästi ilmoittaneet että lääkkeetön hoito ei sovi kaikille.
Mitenkä psykiatriset potilaat sitten ovat pärjänneet ennen kuin lääkkeet ovat tulleet markkinoille?
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Mitenkä psykiatriset potilaat sitten ovat pärjänneet ennen kuin lääkkeet ovat tulleet markkinoille?
Kenties siihen maailman aikaan, kun lääkkeitä ei vielä ollut, ei ollut myöskään psykiatrisia sairauksia. Siis ainakaan niitä ei diagnosoitu.
Oli vain mainintaa jostain alakuloisuudesta, vajaaälyisyydestä, tylsistymisestä, tms.
Mitä enemmän lääketiede ja terveydellinen tietämys kehittyy, sitä enemmänhän ilmaantuu uusia sairauksia.
Ne on kaikki tutkimuksen tulosta. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Mitenkä psykiatriset potilaat sitten ovat pärjänneet ennen kuin lääkkeet ovat tulleet markkinoille?
Tietojeni mukaan huonosti.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kenties siihen maailman aikaan, kun lääkkeitä ei vielä ollut, ei ollut myöskään psykiatrisia sairauksia. Siis ainakaan niitä ei diagnosoitu.
Oli vain mainintaa jostain alakuloisuudesta, vajaaälyisyydestä, tylsistymisestä, tms.
Mitä enemmän lääketiede ja terveydellinen tietämys kehittyy, sitä enemmänhän ilmaantuu uusia sairauksia.
Ne on kaikki tutkimuksen tulosta.Psykiatriset sairaudet ovat ihmisten keksimiä,Ei niitä ole olemassakaan.
Lääketiede ei ole yhteenkään psykiatriseen sairauteen löytänyt lääketieteellistä diagnosointi menetelmää eikä voikaan löytää koska ei niitä ole.
Psyykesairaus on metafora eli kielikuva.
Mieli ei ole elin niin miten se voi sairastuakkaan?Ei mitenkään. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Tietojeni mukaan huonosti.
Mutta lääkittynä vielä huonommin.On se niin monen potilaan kohalla jo nähty.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Tietojeni mukaan huonosti.
"Tietojesi mukaan"...
Mihinkähän dataan ja tutkimustuloksiin oikein pohjaat kommenttisi? Kerro ja kirjoita se tieto tännekin. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
"En nyt halua puolustella psykiatriaa millään tavoin, mutta kun se on faktaa, että jotkut ihan oikeasti tarvitsevat niitä neuroleptejä."
Höpö puhetta.Norjassaki hoidetaan potilaita kokonaan ilman lääkkeitä.Älä puu paskaa Norjasta , siellä annetaan lääkitys sille joka sitä tarvitsee Siis kaikki muodot psyykkisistä sairauksista hoidetaan potilaalle sopivalla tavalla.,kukaan ei oireile ihan saman kaavan mukaan
Lääkkeitä myös tarvitaan , toisille riittää puheterapeutti . - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Psykiatriset sairaudet ovat ihmisten keksimiä,Ei niitä ole olemassakaan.
Lääketiede ei ole yhteenkään psykiatriseen sairauteen löytänyt lääketieteellistä diagnosointi menetelmää eikä voikaan löytää koska ei niitä ole.
Psyykesairaus on metafora eli kielikuva.
Mieli ei ole elin niin miten se voi sairastuakkaan?Ei mitenkään.Siinä taas netti professori kylvää nettiin mitä sattuu.Syviä masennustiloja on ollut niin kauan kun ihmisiä on ollut maan päällä.
Joten älä puhu psykiatrista kun et siitä edes ymmärrä mitään, se kun omia kuvitelmiasi tekstailet - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
"En nyt halua puolustella psykiatriaa millään tavoin, mutta kun se on faktaa, että jotkut ihan oikeasti tarvitsevat niitä neuroleptejä."
Höpö puhetta.Norjassaki hoidetaan potilaita kokonaan ilman lääkkeitä.Norjassa katsotaan minkä tyypin psyykkinen sairaus on, ja toiset sairaudet eivät tarvitse lääkkeitä . Joten sekin riippuu diagnoosista.
Pohjoismaissa on samanlaiset hoitomenetelmät joten turha vetää norjaa asiaan kun et tiedä mitkä sairaudet hoidetaan lääkkeillä ja mitkä ilman - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
"Tietojesi mukaan"...
Mihinkähän dataan ja tutkimustuloksiin oikein pohjaat kommenttisi? Kerro ja kirjoita se tieto tännekin.Sitä kun elää vanhaksi, niin näkee ihan itse.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Psykiatriset sairaudet ovat ihmisten keksimiä,Ei niitä ole olemassakaan.
Lääketiede ei ole yhteenkään psykiatriseen sairauteen löytänyt lääketieteellistä diagnosointi menetelmää eikä voikaan löytää koska ei niitä ole.
Psyykesairaus on metafora eli kielikuva.
Mieli ei ole elin niin miten se voi sairastuakkaan?Ei mitenkään.Siinä se taas keksiä Pelle vaahtoaa asioista mistä ei tiedä yhtikäs mitään.
- Anonyymi
Kuuleppa masennus on sairaus. Se laittaa kehon elimistön epätasapainoon, rakko reagoi , myöskin suolisto, verenpaine nousee kun tuskatila on päällä, ainainen päänsärky ja paljon muita asioita, jotka häviävät kun potilas saa lääkityksen
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kuuleppa masennus on sairaus. Se laittaa kehon elimistön epätasapainoon, rakko reagoi , myöskin suolisto, verenpaine nousee kun tuskatila on päällä, ainainen päänsärky ja paljon muita asioita, jotka häviävät kun potilas saa lääkityksen
Masennus on nykyään yleisin syy jäädä ennenaikaiselle eläkkeelle.
Jos sun mielestä masennus lähtee lääkkeillä kuulostaa aikas oudolta tämä tilanne.
https://yle.fi/uutiset/3-11895777 - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kenties siihen maailman aikaan, kun lääkkeitä ei vielä ollut, ei ollut myöskään psykiatrisia sairauksia. Siis ainakaan niitä ei diagnosoitu.
Oli vain mainintaa jostain alakuloisuudesta, vajaaälyisyydestä, tylsistymisestä, tms.
Mitä enemmän lääketiede ja terveydellinen tietämys kehittyy, sitä enemmänhän ilmaantuu uusia sairauksia.
Ne on kaikki tutkimuksen tulosta.Siihen aikaan kun lääkkeitä ei vielä ollut, oli elämä hirvittävää vaikeasti sairaille ja heidän kanssaan tekemisissä oleville. Ei ollut usein muuta keinoa kkuin eristää kokonaan muille vaarallinen harhojensa vallassa oleva ihminen , tai pitää häntä kahlittuna. Puhuttiin ns seinähulluista. Vanhoista lehdistä löytyy runsaasti uutisia sairaiden tekemistä hirmutoistä. Nykyaika rauhoittavine lääkkeineen on kuitenkin parempi
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Siinä se taas keksiä Pelle vaahtoaa asioista mistä ei tiedä yhtikäs mitään.
Sun kannattas sitte laittaa listaa kaikista psyykkisistä sairauksista mihin on olemassa selkeä lääketieteellinen objektiivinen todiste ja näyttö olemassa.
Voisitko laittaa listan kaikista psyykkisista sairauksista ja sitten labrakokeen koodi jokaiselle sairaudelle millä se voidaan todentaa? - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Sitä kun elää vanhaksi, niin näkee ihan itse.
Jos on sattunut saamaan psykiatrisen diagnoosin ensimmäisen kerran jo yli 20 vuotta sitten, josta jäi kaikkiin terveystietoihin pysyvä stigma, ja on liian sinisilmäisenä luottanut terveydenhuoltoon ja siellä toimiviin lääkäreihin ja hoitajiin ja joutunut sairaalaan hoitoon tai tarkkailujaksoille useitakin kertoja tuon kyseisen ajanjakson aikana, niin eiköhän siinä ole jotakin myöskin jo nähnyt ja oppinut. Ainakin sen, että psykiatria, tai siellä olevat ja hoitotyötään tekevät henkilöt eivät ymmärrä, auta, tue, eikä hoida potilaita oikealla tavalla.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Siihen aikaan kun lääkkeitä ei vielä ollut, oli elämä hirvittävää vaikeasti sairaille ja heidän kanssaan tekemisissä oleville. Ei ollut usein muuta keinoa kkuin eristää kokonaan muille vaarallinen harhojensa vallassa oleva ihminen , tai pitää häntä kahlittuna. Puhuttiin ns seinähulluista. Vanhoista lehdistä löytyy runsaasti uutisia sairaiden tekemistä hirmutoistä. Nykyaika rauhoittavine lääkkeineen on kuitenkin parempi
Palkittu tutkiva toimittaja ja kirjailija Robert Whitakerhan kävi läpi kirjassaan itse asiassa tutkimusnäyttöä siitä, miten neuroleptihoidon yleistyminen 60-luvulla vaikutti mielisairaalapotilaiden ennusteeseen. Hän käy läpi lukuisia tutkimuksia ennen 60-lukua, joiden mukaan ensipsykoosiin sairastuneista skitsofreniapotilaista 60-85 % pääsi pois mielisairaalasta vuoden sisään, ja niistä yli 70 % eli normaalisti yhteiskunnassa 1-6 vuoden päästä vapautumisestaan. Tuo väite siitä, että ennen lääkehoidon aloittamista hullut eivät koskaan parantuneet, on ihan silkkaa valhetta. Hoidon pitkäaikaisennuste ei muuttunut miksikään tai peräti huononi lääkehoidon yleistyttyä. Esimerkiksi Bostonin psykiatrisessa sairaalassa 1947 hoidetuista 45 % ei kokenut relapsia viiden vuoden aikana, ja 76 % eli normaalisti yhteisössään. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin lääkehoidetuista potilaista 31 % ei kokenut relapsia viiden vuoden sisällä hoidostaan ja suurin osa oli riippuvaisia sosiaaliturvasta ja muista tukimuodoista. Hänen argumenttinsa oli nimenomaan se, että valtamedia ja psykiatria alana on vuosikymmeniä jättänyt kertomatta tutkimusnäytöstä olennaisia asioita ja pyrkinyt rakentamaan lääkehoidosta narratiivia, jota tieteellinen näyttö ei oikeasti tue. Tavalliset ihmiset saavat tietonsa mielisairauksista ja niiden hoidosta pääasiassa kampanjoiden, valtamedian ja koulujen kautta, ja tieto joka välittyy ihmisille on hyvinkin kaupallisten ja muiden vaikutusvaltaisten yhteiskunnallisten voimien ja intressien suodattamaa. Kun Robert Whitakerin kaltaiset tiedetoimittajatkin uskovat vuosikymmeniä asiantuntijoita ja siteeraavat heitä ilman minkäänlaista kritiikkiä, perehtymättä lainkaan itse tutkimusnäyttöön tai välittämättä siitä, niin silloin ns. asiantuntijat voivat vääristellä ja johdatella valtaväestöä uskomaan kaikenlaisiin tarinoihin, joita edes heidän oman alansa tieteelliset tutkimukset eivät tue.
https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/14728997/ - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kuuleppa masennus on sairaus. Se laittaa kehon elimistön epätasapainoon, rakko reagoi , myöskin suolisto, verenpaine nousee kun tuskatila on päällä, ainainen päänsärky ja paljon muita asioita, jotka häviävät kun potilas saa lääkityksen
Voisit laittaa sitte lääketieteellisen objektiivisen todisteen esille masennus sairaudesta.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Voisit laittaa sitte lääketieteellisen objektiivisen todisteen esille masennus sairaudesta.
Samaa mieltä. Muita "todisteita" ei vain taida olla, kuin potilaan täyttämä monivalintalomake (esim. Pfizerin PHQ-9). Potilashan kertoo vastauksissaan PHQ-9 -lomakkeen täyttöhetkellä vallitsevan subjektiivisen näkemyksensä lomakkeessa kysytyistä asioista viimeisten 2 viikon ajalta.
Herää kysymys, kun mietitään vaikkapa masennuslääkkeen toimivuutta masennuksen hoidossa, niin ovatko tähän lomakkeeseen kirjatut subjektiiviset vastaukset peräti ainoa keino määritellä masennuslääkkeen toimivuutta potilaalla?
Maallikkona ajattelen, että tällainen subjektiivinen mittarointi menee enemmän bisneksen ja markkinoinnin, kuin lääketieteen puolelle. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Samaa mieltä. Muita "todisteita" ei vain taida olla, kuin potilaan täyttämä monivalintalomake (esim. Pfizerin PHQ-9). Potilashan kertoo vastauksissaan PHQ-9 -lomakkeen täyttöhetkellä vallitsevan subjektiivisen näkemyksensä lomakkeessa kysytyistä asioista viimeisten 2 viikon ajalta.
Herää kysymys, kun mietitään vaikkapa masennuslääkkeen toimivuutta masennuksen hoidossa, niin ovatko tähän lomakkeeseen kirjatut subjektiiviset vastaukset peräti ainoa keino määritellä masennuslääkkeen toimivuutta potilaalla?
Maallikkona ajattelen, että tällainen subjektiivinen mittarointi menee enemmän bisneksen ja markkinoinnin, kuin lääketieteen puolelle.Jos tässäkin ketjussa on useaan otteeseen mainittu, miksi ihmisten subjektiivisen kokemuksen mukaan lääkkeet on pahasta, niin miksi sitä samaa yleisesti hyväksyttyä mittaria ei voisi käyttää myös siihen, että lääkkeet ovatkin hyvästä?
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Sun kannattas sitte laittaa listaa kaikista psyykkisistä sairauksista mihin on olemassa selkeä lääketieteellinen objektiivinen todiste ja näyttö olemassa.
Voisitko laittaa listan kaikista psyykkisista sairauksista ja sitten labrakokeen koodi jokaiselle sairaudelle millä se voidaan todentaa?Taitaa mennä niin päin, että silloin kun yrität väittää jotain yleistä konsensusta vastaan, niin silloin joudut itse todistamaan sen.
En väitä, etteiö Kolumbus olisi aikoinaan ollut oikeassa, mutta tarkoitan, että sen todistaminen voi vaatia joskus muutakin, kuin foorumijlla huutelua.
- Anonyymi
Puhut niin asiaa. Olen kärsinyt masennusta jo 10 v ja puoskarit sen kun lisääntyy. Julkista en ole edes kokeillut kun kaverini pään sekoittivat kokonaan, tuli hullumpana takaisin kun meni. Olisin kiitollinen tiedosta mistä löytyy asiallinen lääkäri Uudellamaalla.
- Anonyymi
En tiedä missä sairaalassa olet ollut, mutta mulla oli hyvä kokemus. Ei pakotettu ottamaan lääkkeitä muuta kuin ne hengissä pysymiselle välttämättömät kriisin yli. Myöhemmin en enää edes saanut kaikkia lääkkeitä mitä halusin kun kyllä ainakin itselläni oli vastuullinen Psykiatri, joka ei mulle halunnut lääke koukkua. Sain vaikuttaa itse lopulta paljonkin. Kokenut lääkäri oli.
- Anonyymi
Kyllä näitä hyviä ja ymmärtäväisiäkin lääkäreitä on olemassa.
Sehän on kuin lottovoitto, kun sellaisen kanssa pääsee tekemisiin. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kyllä näitä hyviä ja ymmärtäväisiäkin lääkäreitä on olemassa.
Sehän on kuin lottovoitto, kun sellaisen kanssa pääsee tekemisiin.Luojan kiitos minä en enää koskaan joudu tekemisiin, enkä kasvokkain yhdenkään psykiatrin kanssa.
Lopetin lääkkeet jo monta kuukautta sitten, enkä ole koskaan voinut niin hyvin, kuin nyt voin. Aivotkin toimivat ja pelaavat huomattavasti paremmin, kuin silloin, kun jouduin käyttämään neuroleptejä. Enkä ole enää niin pystyynkuollut zombi, joka nukkuu 12 h/vrk, ja joutui pakottamaan itsensä, jotta kykeni tekemään edes ne välttämättömimmät ja tärkeimmät asiat, joita elämässä joutuu tekemään. Aivosumu on vähentynyt merkittävällä tavalla. Ja lihaksetkin toimivat paremmin, esim. liikkuessa. Enää ei tullut houkutuksia tarttua pulloon ja käyttää alkoholia. Sen käyttö väheni merkittävästi, kun lopetin psyykelääkkeet.
Ja huom. minulla ei ole harhoja, eikä psykoottisia ajatuksia, tai muitakaan kokemuksia. Enkä usko, että niitä tuleekaan. Vai aikooko joku näsäviisastelija lähteä nyt sitten ennustelemaan minulle, että sairastun psykoosiin ja joudun osastolle ja sairaalahoitoon? Siitä voisikin lyödä jopa vetoa. - Anonyymi
Useilla keskustelufoorumeilla, kuin ainoastaan tällä palstalla ja muualla somessa on ollut aiheena juuri psykiatrinen hoito Suomessa. Siellä ovat monet ihmiset, ei ainoastaan minä, tuoneet esille sen, miten huonoa ja ala-arvoista mt-ongelmista, tai elämässään vaikeuksista kärsivien hoitaminen on tässä maassa. On toki sekin totta, etteivät useat ihmiset saakaan itselleen hoitoa, vaikka sitä haluaisivatkin. Monet ovat varoitelleet siellä somessa, ja keskustelufoorumeilla, että ei kannata käyttää etenkään julkisia palveluita. Paitsi terveys, myös koko henki voi lähteä. Tai ihminen ylilääkitään zombiksi, tai kuolaavaksi idiootiksi. Anteeksi, raflaava ilmaisu. Mutta näinhän se asia on.
En näe missään edelleen mitään tutkimusraportteja tai laaja-alaisesti kohdennettuja galluppeja. Mitkään hymynaamalaitteiden painallukset eivät riitä tieteelliseksi näytöksi ja todisteeksi. Joissakin tapauksissa myös niihin palautelomakkeisiin tehdyt rasti ruutuun vastaamiset saattavat olla tehtyjä siitä pelosta, että pelkää itselleen koituvan joitakin seurauksia, jos vastaa niihin totuudenmukaisesti. Lisäksi niissä esitetyt kysymykset saattavat olla liian ylimalkaisia, ja niissä ei välttämättä selviä, esim. missä kunnossa palveluita käyttänyt ihminen on tällä hetkellä, voiko hän hyvin, onko hänellä kaikki asiat kunnossa ja onko elämänhallinta palautunut, tai onko ihminen ylipäätään tervehtynyt. Sama koskee palveluiden laatua, tai kehittämisideoita, tai henkilön toiveita, tai tarpeita. Voi olla niinkin, että vaikka niitä kysyttäisiin, niin se on sitten kokonaan toinen juttu, muuttuvatko hoitosysteemi käytännössä tai siellä käytetyt hoitokeinot. Ja esim. muuttuuko se psykiatria ja siellä alalla olevien hoitajien asenteellisuus tai käytös potilaita kohtaan. Ainahan sitä saa niitä palautelomakkeita laatia ja tehdä, ja palveluita käyttävät niihin vastata, mutta se on aivan eri asia, johtaako se mihinkään uudistuksiin. Olen itse tullut itse siihen johtopäätelmään, ja tulokseen, että he psykiatrit ja hoitajat siellä norsunluutorneissaan katsovat olevansa niin paljon "ylempänä", "kaikkitietäviä" ja "älykkäämpiä", että he ajattelevat enemmän niin, että potilaiden mielipiteillä ja näkemyksillä ole mitään merkitystä. Tämä valkeni minulle ainakin jo 13 vuotta sitten. Enkä usko, että siellä on mikään kovin merkittävällä muuttunut. Kyse kun on paitsi instituutiosta, myös korruptiosta, medikalisaatiosta myös siitä, että alalla on pitkään vallinnut autoritäärinen asenne ja suhtautuminen mt-diagnosoituja ja vaikeuksista kärsiviä kohtaan - Anonyymi
Minulla oli koulukaveri Hämeen läänistä joka joutui pakkohoitoon
kun hän tuli terveeksi niin oli mielissään että oli saanut lääkkeet ja hoidon minkä tarvitsi , ja tunsi taas elämän halua ja harrastaa asioita työn ohella . Mutta hän luotti psykiatriaan ja muutaman viikon päästä pääsi kotiin ja sen jälkeen on voinut erittäin hyvin.
Joten jos nämä ihmiset jotka eivät muuta tee kun haukkuvat psykiatrista hoitoa , ehkä hoitaisivat toisiaan , kun tietävät niin hyvin miten pitää tehdä .
Ihmeellistä haukkumista , ja sen huomaa kirjoituksista ettei eräät voi hyvin - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Useilla keskustelufoorumeilla, kuin ainoastaan tällä palstalla ja muualla somessa on ollut aiheena juuri psykiatrinen hoito Suomessa. Siellä ovat monet ihmiset, ei ainoastaan minä, tuoneet esille sen, miten huonoa ja ala-arvoista mt-ongelmista, tai elämässään vaikeuksista kärsivien hoitaminen on tässä maassa. On toki sekin totta, etteivät useat ihmiset saakaan itselleen hoitoa, vaikka sitä haluaisivatkin. Monet ovat varoitelleet siellä somessa, ja keskustelufoorumeilla, että ei kannata käyttää etenkään julkisia palveluita. Paitsi terveys, myös koko henki voi lähteä. Tai ihminen ylilääkitään zombiksi, tai kuolaavaksi idiootiksi. Anteeksi, raflaava ilmaisu. Mutta näinhän se asia on.
En näe missään edelleen mitään tutkimusraportteja tai laaja-alaisesti kohdennettuja galluppeja. Mitkään hymynaamalaitteiden painallukset eivät riitä tieteelliseksi näytöksi ja todisteeksi. Joissakin tapauksissa myös niihin palautelomakkeisiin tehdyt rasti ruutuun vastaamiset saattavat olla tehtyjä siitä pelosta, että pelkää itselleen koituvan joitakin seurauksia, jos vastaa niihin totuudenmukaisesti. Lisäksi niissä esitetyt kysymykset saattavat olla liian ylimalkaisia, ja niissä ei välttämättä selviä, esim. missä kunnossa palveluita käyttänyt ihminen on tällä hetkellä, voiko hän hyvin, onko hänellä kaikki asiat kunnossa ja onko elämänhallinta palautunut, tai onko ihminen ylipäätään tervehtynyt. Sama koskee palveluiden laatua, tai kehittämisideoita, tai henkilön toiveita, tai tarpeita. Voi olla niinkin, että vaikka niitä kysyttäisiin, niin se on sitten kokonaan toinen juttu, muuttuvatko hoitosysteemi käytännössä tai siellä käytetyt hoitokeinot. Ja esim. muuttuuko se psykiatria ja siellä alalla olevien hoitajien asenteellisuus tai käytös potilaita kohtaan. Ainahan sitä saa niitä palautelomakkeita laatia ja tehdä, ja palveluita käyttävät niihin vastata, mutta se on aivan eri asia, johtaako se mihinkään uudistuksiin. Olen itse tullut itse siihen johtopäätelmään, ja tulokseen, että he psykiatrit ja hoitajat siellä norsunluutorneissaan katsovat olevansa niin paljon "ylempänä", "kaikkitietäviä" ja "älykkäämpiä", että he ajattelevat enemmän niin, että potilaiden mielipiteillä ja näkemyksillä ole mitään merkitystä. Tämä valkeni minulle ainakin jo 13 vuotta sitten. Enkä usko, että siellä on mikään kovin merkittävällä muuttunut. Kyse kun on paitsi instituutiosta, myös korruptiosta, medikalisaatiosta myös siitä, että alalla on pitkään vallinnut autoritäärinen asenne ja suhtautuminen mt-diagnosoituja ja vaikeuksista kärsiviä kohtaanSe että ne sadoittain tehdyt kyselyt ja tutkimukset, eivät ole riittävän laadukkaita sinulle, ei tarkoita sitä, että sinä pystyisit löytämään samaa määrää yhtä laadukkaita vasta argumenttejä.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Luojan kiitos minä en enää koskaan joudu tekemisiin, enkä kasvokkain yhdenkään psykiatrin kanssa.
Lopetin lääkkeet jo monta kuukautta sitten, enkä ole koskaan voinut niin hyvin, kuin nyt voin. Aivotkin toimivat ja pelaavat huomattavasti paremmin, kuin silloin, kun jouduin käyttämään neuroleptejä. Enkä ole enää niin pystyynkuollut zombi, joka nukkuu 12 h/vrk, ja joutui pakottamaan itsensä, jotta kykeni tekemään edes ne välttämättömimmät ja tärkeimmät asiat, joita elämässä joutuu tekemään. Aivosumu on vähentynyt merkittävällä tavalla. Ja lihaksetkin toimivat paremmin, esim. liikkuessa. Enää ei tullut houkutuksia tarttua pulloon ja käyttää alkoholia. Sen käyttö väheni merkittävästi, kun lopetin psyykelääkkeet.
Ja huom. minulla ei ole harhoja, eikä psykoottisia ajatuksia, tai muitakaan kokemuksia. Enkä usko, että niitä tuleekaan. Vai aikooko joku näsäviisastelija lähteä nyt sitten ennustelemaan minulle, että sairastun psykoosiin ja joudun osastolle ja sairaalahoitoon? Siitä voisikin lyödä jopa vetoa.Mulla on ollut samanlainen tilanne, lääkkeettömänä pärjännyt jo vuosia.
Ei siihen näsäviisastelijoita tarvita sanomaan ja varoittelemaan ennustuksineen uudelleen sairastumisesta, lääkäripuolikin siitä varoittelee, kun kuulee, että ihminen on lääkityksen lopettanut.
Ainahan on riski olemassa, ei sitäkään voi kieltää. Elämässähän voi tulla eteen lähes mitä vain. Ja kuka tahansa voi sairastua esim. psykoosiin, vaikkei sellaista ole vielä koskaan ollutkaan.
On kuitenkin täysi oikeus kokeilla elämää ilman lääkitystä, jos tuntee siihen olevansa valmis.
Ja joskus se on ihan hyvä ratkaisu.
Parempaan vointiin tultua on aivan mahdollista pärjätä lääkkeettömänä, kun on saanut itsensä ja asiansa kuntoon.
Itsellänikin elämänlaatu parani, ja kaikki elämiseen ja olemiseen liittyvä sujuu paljon paremmin ilman turruttavia lääkkeitä.
Toki myönnän, että ehkä ne silloin joskus olivat ihan tarpeeseen. Tuli vain käytettyä liian kauan, kun jälkeenpäin ajattelee. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Minulla oli koulukaveri Hämeen läänistä joka joutui pakkohoitoon
kun hän tuli terveeksi niin oli mielissään että oli saanut lääkkeet ja hoidon minkä tarvitsi , ja tunsi taas elämän halua ja harrastaa asioita työn ohella . Mutta hän luotti psykiatriaan ja muutaman viikon päästä pääsi kotiin ja sen jälkeen on voinut erittäin hyvin.
Joten jos nämä ihmiset jotka eivät muuta tee kun haukkuvat psykiatrista hoitoa , ehkä hoitaisivat toisiaan , kun tietävät niin hyvin miten pitää tehdä .
Ihmeellistä haukkumista , ja sen huomaa kirjoituksista ettei eräät voi hyvinTaas näitä psykiatrian henkilökunnan mainos lauseita.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Taas näitä psykiatrian henkilökunnan mainos lauseita.
Eipä näitä voi mainostamiseksi sanoa, aika monet ovat saaneet apuja psykiatrian puolelta vaikeassa tilanteessa.
Kuka kokee mitenkin, toisten puolesta ei voi sanoa mitään. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Eipä näitä voi mainostamiseksi sanoa, aika monet ovat saaneet apuja psykiatrian puolelta vaikeassa tilanteessa.
Kuka kokee mitenkin, toisten puolesta ei voi sanoa mitään.Aika monet ovat saaneet apuja psykiatrian puolelta vaikeassa tilanteessa.?
Elä liiottele,Tutkimuksien mukaan vaan 3% potilaista on kokenut saavansa jotakin apua ongelmiin. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Aika monet ovat saaneet apuja psykiatrian puolelta vaikeassa tilanteessa.?
Elä liiottele,Tutkimuksien mukaan vaan 3% potilaista on kokenut saavansa jotakin apua ongelmiin.Kokenut saavansa ?
Mielenkiintoinen ilmaus.
Mielen ongelmia on niin erilaisia, ja hoitokeinot ovat erilaisia, ainakin niiden pitäisi olla ns. muokattuna tarpeen mukaan.
Jotkut henkisesti sairaat haluavat apua, ja kun yritetään auttaa, niin mikään ei ole hyvä, mikään ei riitä.
Enkä nyt yleistä, käytän sanaa jotkut.
Kun ihmistä voi olla vaikeaa auttaa, vaikka kuinka yrittäisi, hän saattaa juurikin kokea, ettei ole saanut apua.
Riippuu myös ongelman, " sairauden " laadusta ja oireilusta, kun on kaikkea alkaen lievimmästä päästä jopa psykooseihin ja harhoihin, harhaluuloihin jne. asti.
Jotkut ahdistuneet ja masentuneetkin saattavat ajatella, että ei mua kukaan pysty auttamaan. Negatiivisuus vaikuttaa myös mahdollisiin hoidollisiin tuloksiin, monesti jopa itse hoitoon tai yritykseen hoitaa.
Mt-puolella asioidessa voivat hyvin pienetkin asiat vaikuttaa ihmisen kokemukseen, jopa sekin, jos tulee väärin ymmärretyksi, tai kokee itsensä jotenkin loukatuksi, jne.
Ja lisänä tietysti lääkkeiden haittavaikutukset, niitäkään ei voi unohtaa.
Jo vuosien takaa omasta kokemuksesta voin kertoa, että olin sellainen, kun kyseltiin hoitotahon puolella miten mulla menee, kaikki hyvin ? Aina vaan vastasin, että kaikki hyvin, hyvin menee. Vaikka todellisuus oli jotakin aivan muuta.
Mutta näitäkin asioita on tullut mietittyä vasta, kun olen saanut itseni parempaan kuntoon, ja täytyy myöntää, että psykiatrisen hoidon avustuksella. Vaikka kyllä itsekin joutuu tekemään suuren työn.
Minulla on edelleen tuttuja, jotka ovat hoidon piirissä, ja aikalailla heilläkin on eroja hoidollisissa asioissa.
Osa tutuista myöskin vastaanotoilla salaa todellisen tilanteen, sitten valittavat, kun ei heitä osata auttaa.
Ei kai kukaan osaa auttaa ketään, jos ei tiedä, mihin sitä apua tarvitsee. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kokenut saavansa ?
Mielenkiintoinen ilmaus.
Mielen ongelmia on niin erilaisia, ja hoitokeinot ovat erilaisia, ainakin niiden pitäisi olla ns. muokattuna tarpeen mukaan.
Jotkut henkisesti sairaat haluavat apua, ja kun yritetään auttaa, niin mikään ei ole hyvä, mikään ei riitä.
Enkä nyt yleistä, käytän sanaa jotkut.
Kun ihmistä voi olla vaikeaa auttaa, vaikka kuinka yrittäisi, hän saattaa juurikin kokea, ettei ole saanut apua.
Riippuu myös ongelman, " sairauden " laadusta ja oireilusta, kun on kaikkea alkaen lievimmästä päästä jopa psykooseihin ja harhoihin, harhaluuloihin jne. asti.
Jotkut ahdistuneet ja masentuneetkin saattavat ajatella, että ei mua kukaan pysty auttamaan. Negatiivisuus vaikuttaa myös mahdollisiin hoidollisiin tuloksiin, monesti jopa itse hoitoon tai yritykseen hoitaa.
Mt-puolella asioidessa voivat hyvin pienetkin asiat vaikuttaa ihmisen kokemukseen, jopa sekin, jos tulee väärin ymmärretyksi, tai kokee itsensä jotenkin loukatuksi, jne.
Ja lisänä tietysti lääkkeiden haittavaikutukset, niitäkään ei voi unohtaa.
Jo vuosien takaa omasta kokemuksesta voin kertoa, että olin sellainen, kun kyseltiin hoitotahon puolella miten mulla menee, kaikki hyvin ? Aina vaan vastasin, että kaikki hyvin, hyvin menee. Vaikka todellisuus oli jotakin aivan muuta.
Mutta näitäkin asioita on tullut mietittyä vasta, kun olen saanut itseni parempaan kuntoon, ja täytyy myöntää, että psykiatrisen hoidon avustuksella. Vaikka kyllä itsekin joutuu tekemään suuren työn.
Minulla on edelleen tuttuja, jotka ovat hoidon piirissä, ja aikalailla heilläkin on eroja hoidollisissa asioissa.
Osa tutuista myöskin vastaanotoilla salaa todellisen tilanteen, sitten valittavat, kun ei heitä osata auttaa.
Ei kai kukaan osaa auttaa ketään, jos ei tiedä, mihin sitä apua tarvitsee.Jos potilaan fyysinen ongelma,On määritetty lähes suoralta johtopäätöksellä psyykkiseksi, Että potilaan fyysistä tilaa ei ole haluttu tutkia mahdollisimman tarkkaan.Niin eihän tämmönen tapaus voi saada psykiatrisessa hoidossa sitä oikeaa apua ja hoitoa.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Aika monet ovat saaneet apuja psykiatrian puolelta vaikeassa tilanteessa.?
Elä liiottele,Tutkimuksien mukaan vaan 3% potilaista on kokenut saavansa jotakin apua ongelmiin.Kai sie ymmärrät, että keskikokoisessa kaupungissa on ihmisiä, jotka tuntevat yli kolmeprosenttia sen kaupungin mielenterveyskuntoutujista.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Minulla oli koulukaveri Hämeen läänistä joka joutui pakkohoitoon
kun hän tuli terveeksi niin oli mielissään että oli saanut lääkkeet ja hoidon minkä tarvitsi , ja tunsi taas elämän halua ja harrastaa asioita työn ohella . Mutta hän luotti psykiatriaan ja muutaman viikon päästä pääsi kotiin ja sen jälkeen on voinut erittäin hyvin.
Joten jos nämä ihmiset jotka eivät muuta tee kun haukkuvat psykiatrista hoitoa , ehkä hoitaisivat toisiaan , kun tietävät niin hyvin miten pitää tehdä .
Ihmeellistä haukkumista , ja sen huomaa kirjoituksista ettei eräät voi hyvinKun puhutte näistä paranemis tapauksista psykiatrisessa hoidossa voisitte joskus myös laittaa niitä lääketieteellisiä objektiivisia todisteita esille.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Jos potilaan fyysinen ongelma,On määritetty lähes suoralta johtopäätöksellä psyykkiseksi, Että potilaan fyysistä tilaa ei ole haluttu tutkia mahdollisimman tarkkaan.Niin eihän tämmönen tapaus voi saada psykiatrisessa hoidossa sitä oikeaa apua ja hoitoa.
Tämä onkin aika iso ongelma, kun taustalla on mt-ongelmia ja yrittää saada fyysisellä puolella asioitaan hoidatettua.
Vaikka psykiatrian puolella ja mt-asioissa menisi jo kuinka hyvin, niin fyysisellä puolella lääkärit takertuvat vanhoihin psykiatrisiin diagnooseihin.
Lähes vaiva kuin vaiva, niin kehotetaan juttelemaan psykiatrille, kun taas psykiatrian puoli sitten ihmettelee, että onpa omituista touhua.
Paras olisi, kun ei mt-ongelmaisena, tai entisenä sellaisena, koskaan sairastuisi fyysisiin sairauksiin. Mutta kun niitäkään kaikkia ei yleensä voi valita. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kun puhutte näistä paranemis tapauksista psykiatrisessa hoidossa voisitte joskus myös laittaa niitä lääketieteellisiä objektiivisia todisteita esille.
Tuollaista toivetta on aika hankala toteuttaa.
Ei yksittäisten ihmisten paranemisista ja toipumisista pysty keskustelupalstoille laittamaan minkäänlaisia lääketieteellisiä todisteita.
Eiköhän se riitä todisteeksi, että näitä toipumisia ja paranemisia tapahtuu, kukaan ei ole koskaan edes väittänyt sellaisen olevan mahdotonta. Tai ei ainakaan kieltänyt kysyttäessä, onko se mahdollista. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Tuollaista toivetta on aika hankala toteuttaa.
Ei yksittäisten ihmisten paranemisista ja toipumisista pysty keskustelupalstoille laittamaan minkäänlaisia lääketieteellisiä todisteita.
Eiköhän se riitä todisteeksi, että näitä toipumisia ja paranemisia tapahtuu, kukaan ei ole koskaan edes väittänyt sellaisen olevan mahdotonta. Tai ei ainakaan kieltänyt kysyttäessä, onko se mahdollista.Osa varmaan olisi toipunut ja parantunut ilman hoitoakin.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Tuollaista toivetta on aika hankala toteuttaa.
Ei yksittäisten ihmisten paranemisista ja toipumisista pysty keskustelupalstoille laittamaan minkäänlaisia lääketieteellisiä todisteita.
Eiköhän se riitä todisteeksi, että näitä toipumisia ja paranemisia tapahtuu, kukaan ei ole koskaan edes väittänyt sellaisen olevan mahdotonta. Tai ei ainakaan kieltänyt kysyttäessä, onko se mahdollista.Minä ainakin voin huomattavasti paremmin, kun en ole enää käyttänyt mt-palveluita ja olen lopettanut psyyke, neuroleptien käytön kokonaan, lopullisesti.
Niitä tuhoja, vahinkoja, tai vaurioita, joita on jo tosin ennättänyt tulla lääkkeiden pitkäaikaisesta käytöstä, ja vahingoittanut somaattista terveyttä, ei enää pysty korjaamaan.
Ne ovat pysyviä ja koko loppuelämän ajaksi jääviä haittoja ja vaurioita. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Minä ainakin voin huomattavasti paremmin, kun en ole enää käyttänyt mt-palveluita ja olen lopettanut psyyke, neuroleptien käytön kokonaan, lopullisesti.
Niitä tuhoja, vahinkoja, tai vaurioita, joita on jo tosin ennättänyt tulla lääkkeiden pitkäaikaisesta käytöstä, ja vahingoittanut somaattista terveyttä, ei enää pysty korjaamaan.
Ne ovat pysyviä ja koko loppuelämän ajaksi jääviä haittoja ja vaurioita.Olisi kiva lukea, mitä vaurioita sulle on jäänyt ?
Olen nimittäin joutunut samanlaiseen tilanteeseen.
Mulla on jäänyt ääreishermoston sairaus ja kognitiivisia ongelmia.
Onneksi ei muuta, mutta onhan noissa jo mainituissakin kestämistä. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Tuollaista toivetta on aika hankala toteuttaa.
Ei yksittäisten ihmisten paranemisista ja toipumisista pysty keskustelupalstoille laittamaan minkäänlaisia lääketieteellisiä todisteita.
Eiköhän se riitä todisteeksi, että näitä toipumisia ja paranemisia tapahtuu, kukaan ei ole koskaan edes väittänyt sellaisen olevan mahdotonta. Tai ei ainakaan kieltänyt kysyttäessä, onko se mahdollista.Potilas kun lääkkeillä turrutetaan se kun on sinun mielestä parantamista?Sillä ei ole mitään tekemistä parantamisen kanssa.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Luojan kiitos minä en enää koskaan joudu tekemisiin, enkä kasvokkain yhdenkään psykiatrin kanssa.
Lopetin lääkkeet jo monta kuukautta sitten, enkä ole koskaan voinut niin hyvin, kuin nyt voin. Aivotkin toimivat ja pelaavat huomattavasti paremmin, kuin silloin, kun jouduin käyttämään neuroleptejä. Enkä ole enää niin pystyynkuollut zombi, joka nukkuu 12 h/vrk, ja joutui pakottamaan itsensä, jotta kykeni tekemään edes ne välttämättömimmät ja tärkeimmät asiat, joita elämässä joutuu tekemään. Aivosumu on vähentynyt merkittävällä tavalla. Ja lihaksetkin toimivat paremmin, esim. liikkuessa. Enää ei tullut houkutuksia tarttua pulloon ja käyttää alkoholia. Sen käyttö väheni merkittävästi, kun lopetin psyykelääkkeet.
Ja huom. minulla ei ole harhoja, eikä psykoottisia ajatuksia, tai muitakaan kokemuksia. Enkä usko, että niitä tuleekaan. Vai aikooko joku näsäviisastelija lähteä nyt sitten ennustelemaan minulle, että sairastun psykoosiin ja joudun osastolle ja sairaalahoitoon? Siitä voisikin lyödä jopa vetoa.Koskaan ei voi sanoa ei koskaan.
Elämä on yllätyksiä täynnä. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Olisi kiva lukea, mitä vaurioita sulle on jäänyt ?
Olen nimittäin joutunut samanlaiseen tilanteeseen.
Mulla on jäänyt ääreishermoston sairaus ja kognitiivisia ongelmia.
Onneksi ei muuta, mutta onhan noissa jo mainituissakin kestämistä.Samanlaisia vaurioita. Mutta myös niiden lisäksi tuli kylkiäisenä diabetes.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Koskaan ei voi sanoa ei koskaan.
Elämä on yllätyksiä täynnä.Niinkö ennustelet, vai varoittelet minua jo etukäteen mahdollisilla seuraamuksilla? Jostakin syystä.
Kiitos kovasti! Arvaa, olenko paikalla, tai jäänkö selvittelemään asioita esim. minkään virkatahon kanssa, jos he tänne koskaan jostakin syystä änkeävät.
Koska itse en ainakaan ota enää koskaan yhteyttä mihinkään terveystahoon, en ainakaan mt-asioissa. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kun puhutte näistä paranemis tapauksista psykiatrisessa hoidossa voisitte joskus myös laittaa niitä lääketieteellisiä objektiivisia todisteita esille.
Jos suomessa on noin neljännesmiljoona Miepä palveluiden käyttäjää, niin eiköhän objektiivisesti ajateltuna, niistä joku paranekkin.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Jos suomessa on noin neljännesmiljoona Miepä palveluiden käyttäjää, niin eiköhän objektiivisesti ajateltuna, niistä joku paranekkin.
Lääkkeillä kun oireet turrutetaan se kun on sun mielestä parantamista?Sillä ei ole mitään tekemistä parantamisen kanssa.
Objektiivisessa mielessä kukaan ei ole parantunut kun ei ole mitään objektiivista näyttöäkään mihinkää psyykkiseen sairauteen. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Niinkö ennustelet, vai varoittelet minua jo etukäteen mahdollisilla seuraamuksilla? Jostakin syystä.
Kiitos kovasti! Arvaa, olenko paikalla, tai jäänkö selvittelemään asioita esim. minkään virkatahon kanssa, jos he tänne koskaan jostakin syystä änkeävät.
Koska itse en ainakaan ota enää koskaan yhteyttä mihinkään terveystahoon, en ainakaan mt-asioissa.Voi, anteeksi kovasti, jos tuosta itseesi otit.
Ei ollut tarkoitus ketään loukata, ennustella tai varoitella.
On vain totuus, ettei tulevasta elämästä voi tietää etukäteen.
Hyvähän se on, jos ei enää ikinä tule tarvitsemaan mt-palveluita. Ja jokaisen oma valinta, miten toimii, jos tulee vaikea elämäntilanne. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Jos suomessa on noin neljännesmiljoona Miepä palveluiden käyttäjää, niin eiköhän objektiivisesti ajateltuna, niistä joku paranekkin.
Juurikin näin.
Eivät ne kaikki neljännesmiljoona palveluiden käyttäjää tänne kirjoittele mielipiteitään.
Ja jokainen, joka kirjoittaa, kirjoittaa omasta kokemuksestaan. Ehkä myös joku, joka on seurannut läheltä omaisen tai tutun kokemuksia. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Samanlaisia vaurioita. Mutta myös niiden lisäksi tuli kylkiäisenä diabetes.
Diabetes kai aikamoinen haittavaikutus.
Tunnen monia, jotka käyttävät, tai ovat käyttäneet, klotsapiinia tai olanzapiinia, ja kaikille heille on tullut 2-tyypin diabetes.
En tietenkään voi tietää sellaisista lääkkeiden käyttäjistä, joita en tunne.
Eli ei voi yleistää. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Diabetes kai aikamoinen haittavaikutus.
Tunnen monia, jotka käyttävät, tai ovat käyttäneet, klotsapiinia tai olanzapiinia, ja kaikille heille on tullut 2-tyypin diabetes.
En tietenkään voi tietää sellaisista lääkkeiden käyttäjistä, joita en tunne.
Eli ei voi yleistää.Minäkin tunnen monta, jolla on 2-tyypin diabetes, itsellänikin on. Tietääkseni kellään näistä ei ole eikä ole ollut mt-lääkitystä, ei itsellänikään.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Osa varmaan olisi toipunut ja parantunut ilman hoitoakin.
Huokaus. Hoitoa ei tarjota siksi, että joku paranee ilman sitä, vaan siksi että joku EI parane ilman sitä.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Huokaus. Hoitoa ei tarjota siksi, että joku paranee ilman sitä, vaan siksi että joku EI parane ilman sitä.
Taidanpa minkäkin huokaista tässä kohtaa.
Joitain hoidetaan siksi, kun he sitä tarvitsevat, ja varmaankaan ei hoideta, jos ei tarvitse.
Mutta on sekin seikka, että joskus kun hoidosta on ollutkin hyötyä, ja tultuaan kuntoon, ei sittenkään meinata antaa olla hoitamatta, vaan kova yritys hoitaa sillä enää saavuttamatta yhtään mitään.
Eli jokin ei täsmää.
Mietin aikoinaan, kun ensin haluttiin, että potilas tulee parempaan kuntoon, ja kun niin kävi, ei sekään sitten ollut hyvä.
Mikä lie tarkoituksena, onko pelko, että jää yhdelle ihmiselle lääkkeet " jakamatta " ( rankka tappio lääketeollisuudelle...) ?
- Anonyymi
Maksykykyisille ei ilmaista hoitoa. Ei rahat riitä joka paikkaan. Maksakoot työssäkäyvät 50% kaikista sairaanhoitokuluistaan, niin hommat alkaa pelaan, Nyt kaikki jonottaa joka paikkaan.
- Anonyymi
Psykiatri ei ole lääkäri, eikä heitä tule sellaisena pitääkään, eikä psykiatria ole lääketiedettä. Yrittäkää jo ymmärtää. Kysykää vaikka lääkäriltä.
Lääkäri parantaa ihmisiä, psykiatri syöttää myrkkyjä keskushermostoihin, ja pää sekaisena me hyppii kerrostalojen katoilta alas, ja toiset juoksee junan alle.
Psykiatria on tappanut satojatuhansia ihmisiä, mistä on dokumentteja, tutkimustuloksia, on kirjoitettu kirjoja, jopa lääketieteen professorit pitävät psykiatriaa vaarallisena oletustieteen haarana,- Anonyymi
Psykiatria ei ole yhtään mitään tiedettä koska psykiatriassa ei ole minkäänlaista tieteellistä statusta olemassa.
- Anonyymi
Psykiatriksi tullaan valmistumalla lääkäriksi, ja siitä erikoistutaan psykiatriaan.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Psykiatriksi tullaan valmistumalla lääkäriksi, ja siitä erikoistutaan psykiatriaan.
Sitte kun ne valmistuu psykiatriksi se ei ole enää lääkäri vaan puoskari.
- Anonyymi
Mistä ihmeestä ihminen olettaa saavansa jotain oikeuksia ?
- Anonyymi
Miksi mt-diagnoosin, tai huonosti voivalla, tai henkisesti kärsivällä ei sitten saisi olla mitään oikeuksia, joko laillisia, ihmisoikeuksiin tai ihmisarvoon kuuluvia sellaisia?
Emmekö me kaikki olla ihmisiä ja samanarvoisia? Lain edessä, toistemme kanssa ja keskuudessa ja tässä yhteiskunnassa? Eikö täällä olekaan demokratiaa ja tasa-arvoa?
Jos niin ei ole, niin sitten on jotakin pahasti vialla ja mätää tässä koko systeemissä, valtiossa ja yhteiskunnassa? Olisi tarvetta ja muutosta sillekin asiaintilalle.
- Anonyymi
En näe psykiatriaa muuna kuin Mengelen työn jatkeena.
Heikot pois elontieltä.
https://www.youtube.com/watch?v=N0LsYY7WNP4 - Anonyymi
Tästähän tuli, tai tulee ehkä vielä parempikin viestiketju. Ainakin saa hymyilemään ja jopa nauramaan. 😁😁😁😁😁😁😁 Koska osa viesteistä hyppii siellä sun täällä, osa kommentoi sinne uudestaan jonnekin väliin, eikä kaikki kirjoitukset enää kulje aikajanan mukaan lineaarisesti.
- Anonyymi
Kyllä. Pitkästä aikaa taas ketju, jolla on ihan hyvä CAMP arvo.
- Anonyymi
Nykyään tuo psykiatrinen hoito vie liian suuren osan terveydenhuollon kustannuksista ja niitä luulotautisia ei kuitenkaan voi parantaa.
- Anonyymi
On niitä syöpäpotilaitakin hoidettu kalliilla hoidoilla vaikka eivät ole parantuneet,En tätä sitte tarkoittanut puolustaakseni psykiatrian pseudotiede huhaa hoidon olemassa oloa.
- Anonyymi
Eivät ne terveydenhuoltoon lääkärin eteen apua itselleen hakemaan lähteneet ole olleet mitään "luulotautisia". Monet heistä ovat olleet mm. vaikeissa elämäntilanteissa, kärsineet stressistä, burnouteista, masennusoireista, tai somaattisten sairauksien aiheuttamasta väsymyksestä ja uupumuksesta, tai sitten olleet haastavissa psykososiaalisissa elämäntilanteissa. Mutta kun siellä psykiatrisissa hoitopaikoissa he eivät ole tulleet lainkaan kuunnelluiksi, ymmärretyiksi, heidän kanssaan ei ole keskusteltu oireiden taustalla olevista juurisyistä. Joitakin heistä on sairaalassa laitettu mielivaltaisesti pakkohoitoon tai eristykseen, heitä on nimitelty ja kiusattu henkisesti. Eli hoitajien asenne ja käytös potilaita kohtaan ei ole ollut asiallista. Ilmapiiri ja asenne olivat autoritäärisiä ja ihmisiä kontrolloivia ja kaikkia ihmisoikeuksia ja ihmisarvoa loukkaavia. Monen itsetunto meni noilla sairaala ja "hoitojaksoilla" jos se ei ollut jo sitä aiemmin mennyt, niin viimeistään niissä paikoissa ollessa. He eivät koskaan päässeet integroitumaan tähän yhteiskuntaan, koska heitä ei edes tuettu ja kannustettu siihen millään tavalla.
Psykiatrissa hoidetaan potilaita edelleen pääsääntöisesti vain lääkkeillä. Mitään psykososiaalista tukea tai empatiaa heille ei välttämättä anneta ja tarjota. Puhumattakaan sitten niiden oireiden taustalla olevien syiden selvittämisestä ja työkalujen antamisesta selviytymiseen. Monet jätettiin tässä yhteiskunnassa, terveydenhuollossa ja psykiatriassa toimivien puolelta täysin oman onnensa nojaan ja selviytymään yksin.
- Anonyymi
Kuinka monta vuosikymmentä lääketeollisuus onkaan syöttänyt ja maksattanut potililla tehottomia ja osin tilaa pahentavia "lääkkeitä"?
https://www.dailymail.co.uk/health/article-11027847/Depression-NOT-caused-low-serotonin-levels-study.html
Onneksi nyt näkyy alkaneen ilmestyä uusia tutkimuksia, jotka paljastavat tämän pitkään jatkuneen vedätyksen, johon myös lääkärit ovat osallistuneet. Osin tietämättömyyttään, osin täysin tietoisina.
Montako taudin parantavaa lääkettä on kehitetty? Vai ovatko ne vain pitkäaikaiseen käyttöön tulevia ja mahdollisesti potilaan tilan huononemista hidastavia jarruja loppuelämäksi? Kovalla hinnalla tietysti.
Ja vakavat haittavaikutukset ohitetaan yleisellä tokaisulla, että kaikilla lääkkeillä on haittavaikutuksia. Onneksi sentää teollisuus on luopunut puhtaan arsenikin syöttämisestä potilaille.- Anonyymi
En usko, että pitkäaikaiskäytön tai liian nopean vieroituksen aiheuttamia vakavia haittavaikutuksia usein edes tunnustetaan terveydenhuollon piirissä. Eiköhän ne yleensä vain armotta kuitata potilaan sairauden uusiutumiseksi tai annetaan kokonaan uusi mt-diagnoosi. Silloin tie kroonikkopotilaaksi on auki, jos potilas ei itse ole perillä siitä, mitä on meneillään.
Masennuslääkkeen syöttäminen potilaalle vuosikausia ilman mitään perään katsomista ei mielestäni ole hoitoa. Ennemmin kidutusta ja pahoinpitelyä. Mietin, kuinka monta meitä onkaan, kenelle näin on tehty. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
En usko, että pitkäaikaiskäytön tai liian nopean vieroituksen aiheuttamia vakavia haittavaikutuksia usein edes tunnustetaan terveydenhuollon piirissä. Eiköhän ne yleensä vain armotta kuitata potilaan sairauden uusiutumiseksi tai annetaan kokonaan uusi mt-diagnoosi. Silloin tie kroonikkopotilaaksi on auki, jos potilas ei itse ole perillä siitä, mitä on meneillään.
Masennuslääkkeen syöttäminen potilaalle vuosikausia ilman mitään perään katsomista ei mielestäni ole hoitoa. Ennemmin kidutusta ja pahoinpitelyä. Mietin, kuinka monta meitä onkaan, kenelle näin on tehty.Jos ei lääkityksistä tunne saavansa lainkaan hyötyä, niin eihän niitä ole pakko syödä.
Etenkään avohoidossa ei kukaan tule kotiin laittamaan pillereitä suuhun ja käske nielaisemaan.
Itselleni oli lääkkeistä enemmän haittaa kuin hyötyä, joten lopetin. En tosin potenut masennusta.
Vuosia sitten kuitenkin väitettiin, että joutuisin syömään lääkkeitä koko lopun elämän ajan.
Mutta kun ei se aina mene niin. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Jos ei lääkityksistä tunne saavansa lainkaan hyötyä, niin eihän niitä ole pakko syödä.
Etenkään avohoidossa ei kukaan tule kotiin laittamaan pillereitä suuhun ja käske nielaisemaan.
Itselleni oli lääkkeistä enemmän haittaa kuin hyötyä, joten lopetin. En tosin potenut masennusta.
Vuosia sitten kuitenkin väitettiin, että joutuisin syömään lääkkeitä koko lopun elämän ajan.
Mutta kun ei se aina mene niin.Silloin on pakko syödä masennuslääkettä, jos siihen on tullut riippuvuus. Vieroitusoireet voivat viedä toimintakyvyn pitkäksi aikaa. Niin kävi minullekin. Olet ollut onnekas, jos olet selvinnyt vähällä.
PS. Eihän huumeriippuvaisenkaan ole pakko käyttää huumeita. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
En usko, että pitkäaikaiskäytön tai liian nopean vieroituksen aiheuttamia vakavia haittavaikutuksia usein edes tunnustetaan terveydenhuollon piirissä. Eiköhän ne yleensä vain armotta kuitata potilaan sairauden uusiutumiseksi tai annetaan kokonaan uusi mt-diagnoosi. Silloin tie kroonikkopotilaaksi on auki, jos potilas ei itse ole perillä siitä, mitä on meneillään.
Masennuslääkkeen syöttäminen potilaalle vuosikausia ilman mitään perään katsomista ei mielestäni ole hoitoa. Ennemmin kidutusta ja pahoinpitelyä. Mietin, kuinka monta meitä onkaan, kenelle näin on tehty."En usko, että pitkäaikaiskäytön tai liian nopean vieroituksen aiheuttamia vakavia haittavaikutuksia usein edes tunnustetaan terveydenhuollon piirissä."
Jos potilas tämmöstä puhuu lääkärille se tulkitaan useimmiten sairauden uusiutumisella. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
"En usko, että pitkäaikaiskäytön tai liian nopean vieroituksen aiheuttamia vakavia haittavaikutuksia usein edes tunnustetaan terveydenhuollon piirissä."
Jos potilas tämmöstä puhuu lääkärille se tulkitaan useimmiten sairauden uusiutumisella.Itse perustelin lääkärille, miksi lopetin lääkityksen omatoimisesti, kun hoitopuoli ei siihen suostunut.
Kyse oli tosin neurolepteistä, ei masennuslääkkeistä.
Kyllä ne lääkäritkin ymmärtävät, kun kertoo kokevansa enemmän haittoja kuin hyötyjä.
He eivät vain halua ymmärtää ( joskus valitettavasti saa sellaisen käsityksen ).
Mulle lääkäri myönsi lääkkeiden latistavan tunteita, kun siitä kerroin.
Hän kyllä väitti, että lääkkeet parantavat elämänlaatuani, mutta olin jo aiemmin maininnut, että elämänlaatuni parani, kun lopetin lääkityksen. Sen selitin uudestaan hänen väitteensä jälkeen, niin ei hän siihen oikein pystynyt mitään sanomaan. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Silloin on pakko syödä masennuslääkettä, jos siihen on tullut riippuvuus. Vieroitusoireet voivat viedä toimintakyvyn pitkäksi aikaa. Niin kävi minullekin. Olet ollut onnekas, jos olet selvinnyt vähällä.
PS. Eihän huumeriippuvaisenkaan ole pakko käyttää huumeita.Niin onnekas en ole, että olisin vähällä selvinnyt.
Kannan lääkitysten aiheuttamia seurauksia lopun elämää, mutta myöskin asenne ratkaisee.
Elämän on pakko jatkua joka tapauksessa, niin on parempi hyväksyä menneet asiat.
Siis itse tapahtunutta ei tarvitse hyväksyä, vaan se, että ne tapahtumat ovat tapahtuneet ja ovat olemassa, elämä voi silti jatkua. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Silloin on pakko syödä masennuslääkettä, jos siihen on tullut riippuvuus. Vieroitusoireet voivat viedä toimintakyvyn pitkäksi aikaa. Niin kävi minullekin. Olet ollut onnekas, jos olet selvinnyt vähällä.
PS. Eihän huumeriippuvaisenkaan ole pakko käyttää huumeita.Ihan totta tuokin, että pakko ei ole käyttää mitään.
Myös huumeriippuvaisille on vieroitushoitoja, ja jotkut niissä onnistuukin.
Huumeiden käyttökin voi jättää elinikäiset jäljet, vaikka huumeista irti pääsisikin.
Ja kyllä yleensä vieroituksissa tulee vieroitusoireita.
Kaikki eivät vain kestä eikä jaksa niitä kärsiä, vaan palaa " tuttuun ja turvalliseen ", eli koukuttavaan aineeseen.
Se on loppujen lopuksi aina ihmisen oma valinta. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Ihan totta tuokin, että pakko ei ole käyttää mitään.
Myös huumeriippuvaisille on vieroitushoitoja, ja jotkut niissä onnistuukin.
Huumeiden käyttökin voi jättää elinikäiset jäljet, vaikka huumeista irti pääsisikin.
Ja kyllä yleensä vieroituksissa tulee vieroitusoireita.
Kaikki eivät vain kestä eikä jaksa niitä kärsiä, vaan palaa " tuttuun ja turvalliseen ", eli koukuttavaan aineeseen.
Se on loppujen lopuksi aina ihmisen oma valinta.Miksei psykiatrian lääkkeisiin koukkuun jääneille ole tässä hyvinvointivaltion irvikuvassa yhtä hyviä vieroitushoitoja tarjolla, kuin vaikkapa huume- ja alkoholiriippuvaisille?
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Miksei psykiatrian lääkkeisiin koukkuun jääneille ole tässä hyvinvointivaltion irvikuvassa yhtä hyviä vieroitushoitoja tarjolla, kuin vaikkapa huume- ja alkoholiriippuvaisille?
Kukakohan tuohonkin osaisi vastata ?
Todellisuus on kuitenkin sitä, että monet alkoholi- tai huumeriippuvaiset alkavat jossain vaiheessa käyttää mieliala- tai psykoosilääkkeitä.
Miksiköhän näin, siihenkin olisi kiva saada vastaus ? - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Jos ei lääkityksistä tunne saavansa lainkaan hyötyä, niin eihän niitä ole pakko syödä.
Etenkään avohoidossa ei kukaan tule kotiin laittamaan pillereitä suuhun ja käske nielaisemaan.
Itselleni oli lääkkeistä enemmän haittaa kuin hyötyä, joten lopetin. En tosin potenut masennusta.
Vuosia sitten kuitenkin väitettiin, että joutuisin syömään lääkkeitä koko lopun elämän ajan.
Mutta kun ei se aina mene niin.Pakko niitä on ainaski ostaa jos on kuntoutustuella ja haluaa että se ei katkea.
- Anonyymi
Psykiatrian henkilökunta on lääkeyhtiöitten marionetteja.
Tämä selittää hyvin paljon tätä psykiatrian nyky tilaa.- Anonyymi
Olen joskus miettinyt, että tuonkin pystyisi jopa suht yksinkertaisesti selvittämään. ( 14:44 )
Jos otettaisiin esim. kymmenen ihmistä ja laitettaisiin saman lääkärin luokse valittamaan vaikka masennusta, ja katsottaisiin millaisen reseptin heistä jokainen saisi.
Jos lääkeyhtiöllä olisi sormensa pelissä, niin veikkaisinpa, että hyvinkin monella saattaisi reseptissä lukea samanniminen lääke.
Joskus kyllä mietin, että jospa mulla vaan on vilkas mielikuvitus, kun on tullut tuollaistakin mietittyä....
- Anonyymi
mul ainaki nousi tuntosarvet pystyyn kun aloittaja kommentoi lääkkeiden vähentämistä. Fakta osoittaa historiassa taaksepäin sitä aikakautta kun ei ollu lääkkeitä niin kuolleisuus ja itsemurhaluvut oli hälyttävän suurta luokkaa masennus ja muila mielenterveysongelmista kärsivillä mutta kun lääkkeet tuli niin kuolleisuusluvut pieneni huomattavan paljon. Tätä faktaa ei voi kukaan kumota.
- Anonyymi
Faktahan voi olla mitä vaan, kuka milloinkin siitä jotain yrittää kirjoittaa.
Oudointa lääkeasioissa on ollut se, kun itse aikoinaan tulin kovin itsetuhoiseksi vasta aloitettuani runsaat lääkitykset.
Yritin moneen kertaan itsaria lääkkeillä, satutin itseäni myös fyysisesti, viiltelemällä, polttamalla, ym.
Lääkelastit kun purettiin, loppui itsetuhoisuus melkein kuin seinään. Se oli aika nopea muutos.
Jopa ajattelu itselleen jotain pahaa tekemisestä lopahti silloin.
Mistä lie tuollaiset sitten johtuneet, en osaa niitä muuhun yhdistää kuin lääkkeisiin, koska se on ajallisesti todella helppoa. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Faktahan voi olla mitä vaan, kuka milloinkin siitä jotain yrittää kirjoittaa.
Oudointa lääkeasioissa on ollut se, kun itse aikoinaan tulin kovin itsetuhoiseksi vasta aloitettuani runsaat lääkitykset.
Yritin moneen kertaan itsaria lääkkeillä, satutin itseäni myös fyysisesti, viiltelemällä, polttamalla, ym.
Lääkelastit kun purettiin, loppui itsetuhoisuus melkein kuin seinään. Se oli aika nopea muutos.
Jopa ajattelu itselleen jotain pahaa tekemisestä lopahti silloin.
Mistä lie tuollaiset sitten johtuneet, en osaa niitä muuhun yhdistää kuin lääkkeisiin, koska se on ajallisesti todella helppoa.Monien SSRI- masennuslääkkeiden , myös joidenkin neuroleptienkin, sivuvaikutuksena on itsetuhoisuuden lisääntymistä ja masennuksen pahenemista. Erikoista, mutta totta. Etenkin nuorille ne kyseiset lääkkeet eivät jostakin syystä sovi. Kun itselleni niitä aikoinaan tarjottiin, niin meni jonkin aikaa hyvin, noin puoli vuotta, sitten oireet palasivat uudestaan takaisin. Siksi lopetin masennuslääkkeiden ( myös monien muiden sivuvaikutusten takia) käytön heti ja kokonaan. Mutta itselläni oli niin vaikeaa kroonista unettomuutta, että jouduin käyttämään neuroleptejä ja käytin niitä todella pitkään. Mutta masennukseni paheni. Koska itsellä on traumataustaa, lapsuudessa ja sairaalassa koetun kiusaaamisen takia ja olen joutunut elämässäni seksuaalisen hyväksikäytön kohteeksi.
Kertoessani tuosta viimeksi mainitusta ( kokemastani seksuaalisesta väkivallasta) osastolla, niin saatte arvata, tuliko siihen mitään reaktioita, tukea, ymmärtämystä, tai keskusteluapua. Ei tullut koskaan. Se kävi selväksi, että olen vain nimi, sotu, aiemmin annettu diagnoosi, tyhmä ja idiootti ( no, sitä ainakin olin, kun koskaan luotin terveydenhuoltoon ja koskaan menin kertomaan yhdellekään lääkärille, että olen väsynyt, tai itsetuhoinen) ja "hoidoksi" tarjottiin, ei vaan määrättiin vain ja ainoastaan lääkkeitä. Monesti kävi niin, että kun koskaan valitteli esim. kroonista väsymystä, niin se tulkittiin joksikin aivan muuksi. Myöhemmin tajusin, että sairastamallani kilpirauhasen vajaatoiminnalla oli yhteys siihen oireeseen. Mutta psykiatriassa kaikki potilaan sanomat asiat tulkitaan joko tahallisesti tai tarkoituksella psykoottiseksi, ja liitetään aiemmin tehtyyn diagnoosiin. Ei koskaan esim. somaattispohjaiseksi. Ja hoito on aina vain ja ainoastaan joko masennuslääkkeitä, tai neuroleptejä. Jostakin syystä alalla olevat, niin somaattisen, kuin psykiatrisen puolella toimivat esim. ajattelevat aina lähes systemaattisesti, että mt-diagnoosin omaavat eivät koskaan voi sairastua myös somaattisestikin. Kerran hullu, on aina hullu. Stigma on jää, pysyvästi, koko elämän ajaksi. Mitään ei tutkita, potilasta ei kuunnella ja uskota. Suomalaisessa terveydenhuollossa toimivilla on niin paljon valmiiksi otettua asenteellisuutta. Ja erittäin paljon välinpitämättömyyttä. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Monien SSRI- masennuslääkkeiden , myös joidenkin neuroleptienkin, sivuvaikutuksena on itsetuhoisuuden lisääntymistä ja masennuksen pahenemista. Erikoista, mutta totta. Etenkin nuorille ne kyseiset lääkkeet eivät jostakin syystä sovi. Kun itselleni niitä aikoinaan tarjottiin, niin meni jonkin aikaa hyvin, noin puoli vuotta, sitten oireet palasivat uudestaan takaisin. Siksi lopetin masennuslääkkeiden ( myös monien muiden sivuvaikutusten takia) käytön heti ja kokonaan. Mutta itselläni oli niin vaikeaa kroonista unettomuutta, että jouduin käyttämään neuroleptejä ja käytin niitä todella pitkään. Mutta masennukseni paheni. Koska itsellä on traumataustaa, lapsuudessa ja sairaalassa koetun kiusaaamisen takia ja olen joutunut elämässäni seksuaalisen hyväksikäytön kohteeksi.
Kertoessani tuosta viimeksi mainitusta ( kokemastani seksuaalisesta väkivallasta) osastolla, niin saatte arvata, tuliko siihen mitään reaktioita, tukea, ymmärtämystä, tai keskusteluapua. Ei tullut koskaan. Se kävi selväksi, että olen vain nimi, sotu, aiemmin annettu diagnoosi, tyhmä ja idiootti ( no, sitä ainakin olin, kun koskaan luotin terveydenhuoltoon ja koskaan menin kertomaan yhdellekään lääkärille, että olen väsynyt, tai itsetuhoinen) ja "hoidoksi" tarjottiin, ei vaan määrättiin vain ja ainoastaan lääkkeitä. Monesti kävi niin, että kun koskaan valitteli esim. kroonista väsymystä, niin se tulkittiin joksikin aivan muuksi. Myöhemmin tajusin, että sairastamallani kilpirauhasen vajaatoiminnalla oli yhteys siihen oireeseen. Mutta psykiatriassa kaikki potilaan sanomat asiat tulkitaan joko tahallisesti tai tarkoituksella psykoottiseksi, ja liitetään aiemmin tehtyyn diagnoosiin. Ei koskaan esim. somaattispohjaiseksi. Ja hoito on aina vain ja ainoastaan joko masennuslääkkeitä, tai neuroleptejä. Jostakin syystä alalla olevat, niin somaattisen, kuin psykiatrisen puolella toimivat esim. ajattelevat aina lähes systemaattisesti, että mt-diagnoosin omaavat eivät koskaan voi sairastua myös somaattisestikin. Kerran hullu, on aina hullu. Stigma on jää, pysyvästi, koko elämän ajaksi. Mitään ei tutkita, potilasta ei kuunnella ja uskota. Suomalaisessa terveydenhuollossa toimivilla on niin paljon valmiiksi otettua asenteellisuutta. Ja erittäin paljon välinpitämättömyyttä.Lisäyksenä: se hyväksikäyttö ja väkivalta ei siis tapahtunut missään sairaalassa, ollessani hoidossa. Vaan muualla. Tämä selvennykseksi, jotta joku ei tee siitä vääriä johtopäätelmiä.
Mutta ainakin oma kokemukseni on ( noin sen 20 vuoden ajalta), että ei psykiatriasta, hoitopaikoista, ja siellä työtään tekeviltä hoitajilta, tai lääkäreiltä mitään tukea, kuuntelemistä, ymmärtämistä, empatiaa, apua, asiallista kohtelua ja kunnollista hoitoa saa. Ei heitä yksinkertaisesti kiinnosta. Eivät he välitä mitään. Heitä kiinnostaa aivan muut asiat. Omat hyvät palkat, tienestit, bonukset, ja lääketeollisuuden rikastumisen edistäminen. Saada potilas kontrolliin, ja tottelemaan autoritääristä hoitotahoa, syömään vuosikaupalla koko elämän ajan psyykelääkkeitä, ihan kuin ne koetut traumat nyt sillä lähtisivät ja katoaisivat. Eivät todellakaan katoa.
- Anonyymi
On ollut ikävää huomata se, esim. monilla keskustelupalstoilla käydessä, ja vannon, että olen käynyt monista niissä, että monet mt-palveluita koskaan käyttäneet ovat nähneet ja kokeneet, että heitä ei kuunnella, heitä ei oteta vakavasti, heidän sanomisiaan ei uskota. Tämä on ollut tilanne psykiatriassa jo ainakin sieltä 1960- 1970 luvuilta lähtien. Aivan liian kauan ja pitkään.
Psykiatriassa kaikki ihmiset oireet tulkitaan ihmisessä itsesssään oleviksi häiriöiksi, vioiksi ja sairauksiksi. Että ihminen on vain diagnoosi, ja että hänen kaikkia oireitaan ja tilaansa hoidetaan vain lääkkeillä. Ympäristöllä, sosiaalisilla suhteilla, tai ihmisen historiassaan kokemilla asioilla ja esim. koetuilla traumoilla ei ole mitään merkitystä.
Ihmisen/ihmisten oireiden taustalla olevat juurisyyt jäävät kokonaan selvittämättä ja vaikeudet ratkaisematta. Psykiatria ja somaattisellakin puolella terveydenhuollossa toimivat vain stigmatisoivat, tai kontrolloivat ihmisiä ja aiheuttavat heille lisää henkistä pahoinvointia. Joidenkin somaattiset sairaudet jäävät kokonaan tutkimatta ja hoitamatta, koska terveydenhuollossa tuijotetaan vain sitä heille joskus aiemmin lyötyä diagnoosia.
Olen huolissani paitsi niistä lukemattomista ihmisistä, jotka kärsivät tälläkin hetkellä vaikeista oireista, kuten ahdistuksesta, masennuksesta, ja traumojen aiheuttamista itsetuhoisista ajatuksista. Mutta myös pettynyt, surullinen ja vihainen siitä, että alalla olevat eivät näe omissa toimintavoissaan ja hoitomenetelmissä kehittämisen ja uudistamisen aihetta, syytä ja tarvetta. Tilanne on ollut sama jo lähes 50 vuotta.
Keskusteluapu ja hoitohenkilökunnan potilasta kohtaan osoittama positiivisempi, humaanisempi, inhimillisempi ja empaattisempi lähestymistapa ja asenne auttaisi monia enemmän. Ja tasaveroisempi kohtaaminen potilas versus hoitaja/lääkäri.
Mutta muuttuuko mikään koskaan? Elämme jo vuotta 2022, enkä näe psykiatriassa, mt-potilaiden kohtelussa ja hoidossa, tai tavoissa auttaa ja tukea heitä mitään parannusta, kehitystä ja uudistumista.- Anonyymi
Kenties, jos kuka vain menisi valittelemaan psykiatrille jotakin elämässään tapahtunutta, ja vastaanotolla hetken juttelisivat, niin ehkä kaikille jokin diagnoosi löytyisi.
Kukaan kun ei ole täydellinen.
Joskus tuntuu, että pienetkin eroavaisuudet tarvitsee heti lyödä jonkin diagnoosin taakse.
Jos se onkin joku uusi muoti, että pitäisi olla diagnoosi......
Sehän on! Sehän on kuin Totuuden siemen!?!? Voiko olla?...! Ei voi olla eihän?...! Miten kummallista!?!? Vaikka olisikin Saatanan järjestelmä olemassa!?!?...Onko Luojaa joka välittää sinusta?...!
Onneksi olen myös Jehovan Todistajia kuunnellut! Ja sanonut nk. psykiatrilleni että erosin psykiatrian vuoksi ev lut kirkosta! Alkaa jotain Jeholauta tapahtumaan! Kirottu Leponex antikristus valhe lääke vaikuttaa jo vereen!?!?!... Mitä seuraavaksi keksitään?...!
Poliisi heti vahtimaan!?!? ellei kukaan pysty TODISTAMAAN OMISTA ASIOISTAAN?...! Sehän on oikein eikö niin, Sana: Todistaminen?...! Valehteleminen väärin?...!
Joo! välttäkää kiroilua! luullaan että ihminen on jotakin? Onko nuo psykiatrit oikeastaan "mitään" kun ne on keksineet kaikella kunnioituksella! omassa tyranniassaan! niin kutsuttuja! "lääkkeitä"!...?...! Eikö se riitä että lapsille EHKÄ?! opetetaan karkeista kaupassa?...!- Anonyymi
Aloitukseen tehty otsikko pitäisi kai olla enemmän muodossa: " Ihmisten pitää saada parempaa hoitoa". Väsyneenä ja jossakin tunnetilassa tulee tehtyä joko kirjoitus, tai ajatusvirheitä. Koska eihän mt-potilailla ole käytännössä ja oikeasti ollut mitään oikeuksia joko lain, viranomaisten, tai alalla toimivien edessä moneen vuosikymmeneen. Saahan sitä kaikenlaisia pykäliä ja väittämiä esittää potilaiden laillisiin oikeuksiin, kanteluihin ja valituksiin liittyen julkaista THL: n, tai sairaanhoitopiirien ja sairaaloiden verkkosivuilla, mutta käytännössä asiat, alalla toimivien toimintaperiaatteet, potilaiden ihmisoikeudet tai niiden toteutuminen, tai tavat hoitaa potilaita ovat olleet aivan toisenlaisia.
Terv. Aloittaja- Anonyymi
Lukekaa kirja Tappava psykiatria ja lääkinnän harha. Kirjoittajana lääketieteen professori, lääketiedettä tutkivan Cochrane säätiön perustaja Peter C. Gøtzche.
Hän sanoo että psykiatria on lääketeollisuuden haara, joka toimii kuin järjestäytynyt rikollisuus.
Hän sanoo että yksin psyykenlääkkeet on tappanut maailmassa lähes puoli miljoonaa ihmistä.
Suomessa tämä tiedostettiin 70 luvulla jo, kun kahdeksan potilasta Nokialla kuoli hyvin lyhyessä ajassa Leponex nimiseen psyykemyrkkyyn, joka kiellettiin Suomessa pian tämän jälkeen.
Kieltoa ei enää noudateta, ihmisiä surmataan Leponexilla taas. Asiasta ei vaan ole julkista tietoa saatavilla, asia ei ole päivänvalossa.
Suurinnosa lääkäreistä ei hyväksy psykiatriaa, koska se ei ole edes lääketiedettä. Perustuu puhtaasti olettamuksiin, eli on Pseudotiedettä.
Sama kuin uskoisi maahisiin ja peikkoihin. He eivät ole lääkäreitä, eikä heitä tule sellaisina pitääkään.
He surmaavat ihmisiä, eivätkä joudu siitä vastuuseen. Lääketeollisuus pitää siitä huolen. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Lukekaa kirja Tappava psykiatria ja lääkinnän harha. Kirjoittajana lääketieteen professori, lääketiedettä tutkivan Cochrane säätiön perustaja Peter C. Gøtzche.
Hän sanoo että psykiatria on lääketeollisuuden haara, joka toimii kuin järjestäytynyt rikollisuus.
Hän sanoo että yksin psyykenlääkkeet on tappanut maailmassa lähes puoli miljoonaa ihmistä.
Suomessa tämä tiedostettiin 70 luvulla jo, kun kahdeksan potilasta Nokialla kuoli hyvin lyhyessä ajassa Leponex nimiseen psyykemyrkkyyn, joka kiellettiin Suomessa pian tämän jälkeen.
Kieltoa ei enää noudateta, ihmisiä surmataan Leponexilla taas. Asiasta ei vaan ole julkista tietoa saatavilla, asia ei ole päivänvalossa.
Suurinnosa lääkäreistä ei hyväksy psykiatriaa, koska se ei ole edes lääketiedettä. Perustuu puhtaasti olettamuksiin, eli on Pseudotiedettä.
Sama kuin uskoisi maahisiin ja peikkoihin. He eivät ole lääkäreitä, eikä heitä tule sellaisina pitääkään.
He surmaavat ihmisiä, eivätkä joudu siitä vastuuseen. Lääketeollisuus pitää siitä huolen.Suurin osa muista lääkäreistä ei hyväksy ihmisiä, jotka ovat joskus tarvinneet psykiatria.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Lukekaa kirja Tappava psykiatria ja lääkinnän harha. Kirjoittajana lääketieteen professori, lääketiedettä tutkivan Cochrane säätiön perustaja Peter C. Gøtzche.
Hän sanoo että psykiatria on lääketeollisuuden haara, joka toimii kuin järjestäytynyt rikollisuus.
Hän sanoo että yksin psyykenlääkkeet on tappanut maailmassa lähes puoli miljoonaa ihmistä.
Suomessa tämä tiedostettiin 70 luvulla jo, kun kahdeksan potilasta Nokialla kuoli hyvin lyhyessä ajassa Leponex nimiseen psyykemyrkkyyn, joka kiellettiin Suomessa pian tämän jälkeen.
Kieltoa ei enää noudateta, ihmisiä surmataan Leponexilla taas. Asiasta ei vaan ole julkista tietoa saatavilla, asia ei ole päivänvalossa.
Suurinnosa lääkäreistä ei hyväksy psykiatriaa, koska se ei ole edes lääketiedettä. Perustuu puhtaasti olettamuksiin, eli on Pseudotiedettä.
Sama kuin uskoisi maahisiin ja peikkoihin. He eivät ole lääkäreitä, eikä heitä tule sellaisina pitääkään.
He surmaavat ihmisiä, eivätkä joudu siitä vastuuseen. Lääketeollisuus pitää siitä huolen.Onko tämäki omanlainen tapa hävittää ainaski osa yhteiskunnan alaluokkaa pois keillä ei ole joko halua tai muista syistä olla yhteiskunnalle hyödyksi?
Yhteiskunnan alaluokkaa varmaan suurin osa on päätynyt syystä tai toisesta psykiatrian uhriksi. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Onko tämäki omanlainen tapa hävittää ainaski osa yhteiskunnan alaluokkaa pois keillä ei ole joko halua tai muista syistä olla yhteiskunnalle hyödyksi?
Yhteiskunnan alaluokkaa varmaan suurin osa on päätynyt syystä tai toisesta psykiatrian uhriksi.Jotkut ihmiset valittiin psykiatriassa toimivien lääkäreiden ja hoitajien taholta sellaisiksi tarkoituksella. Alalla on selvästi täyssadisteja, rasisteja ja natseja. Vaikka sitä ( priorisoimista) ja asenteellisuutta ei myönnetä, eikä välttämättä kerrota julkisesti. Osalle potilaista ei annettu mitään mahdollisuuksiakaan esim. integroitua tähän yhteiskuntaan, koska heitä ei edes tuettu millään, tai ei ainakaan oikealla tavalla. Autoritääristä, sadistista, alentuvaista ja asenteellista kohtelua kyllä tarjottiin. Kiusaamista ja nimittelyä. Sekö on oikea tapa hoitaa esim. niitä ihmisiä, joilla on jo aiemmin ollut koulukiusaamis ja traumataustaa? Ylilääkintää, väärien diagnoosien antamista ja lääkkeiden määräämistä.
Jotkut potilaista ovat jo kuolleet joidenkin lääkkeiden, kuten Leponexin aiheuttamiin haittavaikutuksiin. Sitä ( eli potilaiden laillistettua murhaamista) saattaa tapahtua vieläkin. Kuka niistä oikeasti pitää mitään tilastoja, tai seuraa niitä? Puhumattakaan mistään lailliseen edesvastuuseen saattamisesta. Minusta se on suoraan sanottuna aivan rikollista toimintaa, ja rikoksia ihmisyyttä vastan, joita ei voi missään nimessä hyväksyä missään sivistyneessä, kehittyneessä, humaanissa ja demokraattisessa valtiossa. Ei se ole mitään lääketiedettä ja ihmisten auttamista ja hoitamista silloin. Jos se on jonkun mielestä hoitamista, ja puolusteltavissa olevaa "huippuhienoa psykiatriaa ja edistynyttä ja aina oikeassa oleva lääketiedettä", että traumatisoidaan, kohdellaan huonosti, tai eliminoidaan lääkkeillä ihmisiä pois päiviltä, jotka vain pyytävät itselleen apua, tukea, ymmärtämistä ja hoitoa sairaaloissa hoitotahon puolelta, silloin on kyllä jotakin pahasti vikaa koko systeemissä. Ja se pitäisi lakkauttaa kokonaan toiminnasta. Elleivät pyydä anteeksi niiltä lukemattomilta uhreilta, joita psykiatria ja siellä toimineet aiheuttaneet, myönnä tekemiään virheitä ja rikoksia; ja muuta ja uudista niitä omia vanhentuneita hoitokäytäntöjään, asenteitaan ja tapojaan käyttäytyä ja kohdella vaikeuksista kärsiviä ihmisiä. Vain se puhdistaisi ilmaa ja ehkä palauttaisi sen heidän jo suuren jouko silmissä menettämän arvostuksen ja kunnioituksen. Myös palveluita käyttävien omien näkemysten ja palautteiden huomioonottaminen kehittäisi myös heidän omaa alaansa. Mutta jos ovat niin tyhmiä, puuttuu itsekritiikki ja on sokeutta nähdä tosiasioita, ja puutteita omissa hoitomenetelmissä, niin sitten sille ei voi mitään. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Onko tämäki omanlainen tapa hävittää ainaski osa yhteiskunnan alaluokkaa pois keillä ei ole joko halua tai muista syistä olla yhteiskunnalle hyödyksi?
Yhteiskunnan alaluokkaa varmaan suurin osa on päätynyt syystä tai toisesta psykiatrian uhriksi.Lääkäreiden tehtävään ja työhön kuuluu varjella ja suojella elämää ja ihmishenkiä, sekä kaikkia mahdollisia ja elämää ylläpitävien, hyvinvointia ja terveytttä edistävien keinojen käyttäminen potilaan auttamiseksi ja yhteisymmärryksessä ja yhteistyössä potilaan kanssa Jos toimii toisella tavalla, niin silloin rikkoo paitsi antamansa lääkärin valan, kaikkia eettisiä ja hyviä tapoja toimia. Eikä silloin ole mikään lääkäri. Kuoleman edesauttaminen ja /tai ihmisten priorisointi elämän ja kuoleman kysymyksissä tai terveydenhuollossa niin toimiessa ei ole millään tavalla hyväksyttävää. Se ei kuulu sivistyneeseen, edistyneeseen ja demokraattiseen valtioon - ja sen toimintaperiaatteisiin. Ellei potilas itse sitten pyydä itselleen eutanasiaa, tai avustamista sen toteuttamisessa.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Lääkäreiden tehtävään ja työhön kuuluu varjella ja suojella elämää ja ihmishenkiä, sekä kaikkia mahdollisia ja elämää ylläpitävien, hyvinvointia ja terveytttä edistävien keinojen käyttäminen potilaan auttamiseksi ja yhteisymmärryksessä ja yhteistyössä potilaan kanssa Jos toimii toisella tavalla, niin silloin rikkoo paitsi antamansa lääkärin valan, kaikkia eettisiä ja hyviä tapoja toimia. Eikä silloin ole mikään lääkäri. Kuoleman edesauttaminen ja /tai ihmisten priorisointi elämän ja kuoleman kysymyksissä tai terveydenhuollossa niin toimiessa ei ole millään tavalla hyväksyttävää. Se ei kuulu sivistyneeseen, edistyneeseen ja demokraattiseen valtioon - ja sen toimintaperiaatteisiin. Ellei potilas itse sitten pyydä itselleen eutanasiaa, tai avustamista sen toteuttamisessa.
Psykiatrit ei ole silloin lääkäreitä.
Miksi thl hyväksyy että psykiatrisia potilaita lääkitään potilaan hyvinvointia terveyttä ja elämää tuhoavilla lääkkeillä? - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Psykiatrit ei ole silloin lääkäreitä.
Miksi thl hyväksyy että psykiatrisia potilaita lääkitään potilaan hyvinvointia terveyttä ja elämää tuhoavilla lääkkeillä?Koska eettisesti on oikein valita se pienempi paha.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Koska eettisesti on oikein valita se pienempi paha.
Mikä on mielestäsi se "pienempi paha"? Voisitko selventää, mitä oikein tarkoitit ja valaista asiaa hieman enemmän?
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Koska eettisesti on oikein valita se pienempi paha.
Hei mitä mieltä oot väittämästä, että serotoniinin vajaus ei aiheuta masennusta?
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Lääkäreiden tehtävään ja työhön kuuluu varjella ja suojella elämää ja ihmishenkiä, sekä kaikkia mahdollisia ja elämää ylläpitävien, hyvinvointia ja terveytttä edistävien keinojen käyttäminen potilaan auttamiseksi ja yhteisymmärryksessä ja yhteistyössä potilaan kanssa Jos toimii toisella tavalla, niin silloin rikkoo paitsi antamansa lääkärin valan, kaikkia eettisiä ja hyviä tapoja toimia. Eikä silloin ole mikään lääkäri. Kuoleman edesauttaminen ja /tai ihmisten priorisointi elämän ja kuoleman kysymyksissä tai terveydenhuollossa niin toimiessa ei ole millään tavalla hyväksyttävää. Se ei kuulu sivistyneeseen, edistyneeseen ja demokraattiseen valtioon - ja sen toimintaperiaatteisiin. Ellei potilas itse sitten pyydä itselleen eutanasiaa, tai avustamista sen toteuttamisessa.
Psykiatriset potilaat eivät saa apuja fyysiseltä puolelta, useimmiten vain kohdellaan huonosti ja alentavasti.
Siinä ne valat näkee...... - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Psykiatriset potilaat eivät saa apuja fyysiseltä puolelta, useimmiten vain kohdellaan huonosti ja alentavasti.
Siinä ne valat näkee......Aivan. Tämäkin ilmiö ja asenne on erittäin ja valitettavan yleistä terveydenhuollossa toimivien keskuudessa ja koko hoitokulttuurissa.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Psykiatriset potilaat eivät saa apuja fyysiseltä puolelta, useimmiten vain kohdellaan huonosti ja alentavasti.
Siinä ne valat näkee......Mulle yks lääkäri fyysiseltä puolelta sano heti niin että sinun pitää vaan lisätä tuota psyykelääkitystä.Sillähän ne asiat selviää ja ratkeaa.
Kyllä monille lääkäreille virkavala näyttää olevan vaan pelkkä vitsi. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Psykiatriset potilaat eivät saa apuja fyysiseltä puolelta, useimmiten vain kohdellaan huonosti ja alentavasti.
Siinä ne valat näkee......Kannattaa muistaa, että resurssipula ei koske ainoastaan Psykiatrian potilaita, vaan monet muutkin joutuvat käymään yksityisellä erikoislääkärillä, että saavat hoitonsa nytkähtämään liikkeelle.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Mulle yks lääkäri fyysiseltä puolelta sano heti niin että sinun pitää vaan lisätä tuota psyykelääkitystä.Sillähän ne asiat selviää ja ratkeaa.
Kyllä monille lääkäreille virkavala näyttää olevan vaan pelkkä vitsi.Kuulostaa ikävällä tavalla tutulta. Aika monille on tk: ssa ja muissa terveydenhuollon yksiköissä asioidessa lääkärien puolelta on tuolla tavalla sanottu ja opa ohjeistettu lisäämään psyykelääkitystä. Jos menee valittelemaan somaattisia oireita lääkärille, niin jos vain on aiemmin annettu jokin psykiatrinen diagnoosi, niin asenne ja kohtelu on juuri tismälleen tuollaista.
Terveydenhuollossa ja alalla olevilla on oikeasti aika paha ja laajasti oleva asennevika. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kuulostaa ikävällä tavalla tutulta. Aika monille on tk: ssa ja muissa terveydenhuollon yksiköissä asioidessa lääkärien puolelta on tuolla tavalla sanottu ja opa ohjeistettu lisäämään psyykelääkitystä. Jos menee valittelemaan somaattisia oireita lääkärille, niin jos vain on aiemmin annettu jokin psykiatrinen diagnoosi, niin asenne ja kohtelu on juuri tismälleen tuollaista.
Terveydenhuollossa ja alalla olevilla on oikeasti aika paha ja laajasti oleva asennevika.Edelliseen lisäys: Tiettyjen potilaiden kohdalla tuijotetaan siihen potilaalle aiemmin annettuun mt-diagnoosiin ja kaikki, mitä potilas sanoo, käännetään pelkiksi "päänupissa, tai hermostossa oleviksi ongelmiksi". Mikä on erittäin törkeää, epäasiallista ja jopa epäeettistä kohtelua. Kyseinen toiminta vaikuttaa myös täysin systemaattiselta, eli lääkäreiden puolelta tarkoituksella otetulta toimintamallilta ja jopa heille etukäteen annetulta ohjeistukselta. Näitä tämänkaltaisia potilaiden omakohtaisia kertomuksia, kokemuksia ja kirjoituksia niistä on tullut esille aika paljon, paitsi kaikkien näiden vuosikymmenten aikana, niin edelleenkin. Nämä kerrotut asiat pitävät täysin paikkansa. Mikään ei ole oikeastaan muuttunut, eikä ainakaan parempaan, kaikkia ihmisiä tasavertaisesti kohtelevaan ja edistyneeseen suuntaan.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kannattaa muistaa, että resurssipula ei koske ainoastaan Psykiatrian potilaita, vaan monet muutkin joutuvat käymään yksityisellä erikoislääkärillä, että saavat hoitonsa nytkähtämään liikkeelle.
Monet muutkin kävisivät varmaan mielellään yksityisellä oli vaiva kuin vaiva, mutta kaikilla ei ole siihen varaa.
Että kiitos vaan muistutuksesta. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Kuulostaa ikävällä tavalla tutulta. Aika monille on tk: ssa ja muissa terveydenhuollon yksiköissä asioidessa lääkärien puolelta on tuolla tavalla sanottu ja opa ohjeistettu lisäämään psyykelääkitystä. Jos menee valittelemaan somaattisia oireita lääkärille, niin jos vain on aiemmin annettu jokin psykiatrinen diagnoosi, niin asenne ja kohtelu on juuri tismälleen tuollaista.
Terveydenhuollossa ja alalla olevilla on oikeasti aika paha ja laajasti oleva asennevika.Diagnosoituna itse olen sitä mieltä, että lääkäreidenkään ei pitäisi tehdä omia päätelmiään vastaanotolle tulevasta ihmisestä pelkästään lukemansa diagnoosin pohjalta. Eivät he voi, etenkään alkuun, ventovieraasta ihmisestä tietää yhtään mitään, paitsi lukemansa, ehkä hyvinkin vanhat tiedot.
Jotkut ovat saaneet psykiatrisen diagnoosin jo 10-30 vuotta sitten, ja elämäntilanne voi hyvinkin olla nykyään täysin erilainen, eli psyykkisesti voi mennä vaikka kuinka hyvin.
Kun lääkärit koneeltaan katselevat esitietoja potilaasta, näkevät diagnoosit, ja välittömästi mielessään hahmottavat kuvan, minkälainen ihminen on vastaanotolle tulossa.
Kohtelu ja käytös on sitten sen mukaista, asenteet paistavat lääkäreiltä hyvin selkeästi läpi, " hullukin " sen huomaa. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Monet muutkin kävisivät varmaan mielellään yksityisellä oli vaiva kuin vaiva, mutta kaikilla ei ole siihen varaa.
Että kiitos vaan muistutuksesta.Olen hyvin tietoinen, että yksityisellä käynti maksaa ehkä kolme tai neljä kertaa enemmän kuin julkisella. Itse asiassa olen kiinnostunut jopa siitä, että miten ylipäätään asiakasmaksut vaikuttaa ihmisten hoitoon ohjautumiseen. Näppituntumalla sanoisin, että vaikuttaa juuri niissä heikoimmissa...
Mutta yksilötasolla elämä on valintoja. Heikkona hetkenä itsekkin kitsastelin pari viikkoa ruuassa, että pääsin lääkäriin. Elämäni paras valinta. Tähän kun vielä lisää sen, että arvauskeskuksessa hommaan saattaa mennä monta käyntikertaa, niin se hinta erokaan ei ole niin suuri, mitä aluksi voi kuvitella.
Toisin sanoen, köyhällä ei ole varaa halpaan. Menkää suoraan erikoislääkärille, jota vaivanne koskee, pitkässä juoksussa siinä säästää niin aikaa, rahaa, ja omaa mielenterveyttään. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Olen hyvin tietoinen, että yksityisellä käynti maksaa ehkä kolme tai neljä kertaa enemmän kuin julkisella. Itse asiassa olen kiinnostunut jopa siitä, että miten ylipäätään asiakasmaksut vaikuttaa ihmisten hoitoon ohjautumiseen. Näppituntumalla sanoisin, että vaikuttaa juuri niissä heikoimmissa...
Mutta yksilötasolla elämä on valintoja. Heikkona hetkenä itsekkin kitsastelin pari viikkoa ruuassa, että pääsin lääkäriin. Elämäni paras valinta. Tähän kun vielä lisää sen, että arvauskeskuksessa hommaan saattaa mennä monta käyntikertaa, niin se hinta erokaan ei ole niin suuri, mitä aluksi voi kuvitella.
Toisin sanoen, köyhällä ei ole varaa halpaan. Menkää suoraan erikoislääkärille, jota vaivanne koskee, pitkässä juoksussa siinä säästää niin aikaa, rahaa, ja omaa mielenterveyttään.Fyysisen vaivan takia jos meneekin yksityiselle, joo ehkä kerran maksaa.
Sieltä jos sitten laitetaan labroihin ja mahdollisesti muihinkin tutkimuksiin, ni ei paljoa naurata.
Kaikilla ei ole varaa kitsastella edes ruuasta, sekin on hyvä ottaa huomioon.
Lääkäreiden luokse täytyy jollain matkustaakin, vaikka kuinka olisi suhteellisen lähellä, harvalla kuitenkaan ihan naapurissa.
Oikeasti köyhällä ei ole varaa mihinkään ylimääräiseen, kun ei aina edes tarvittaviin juttuihin.
Toisin sanoen, köyhällä ei ole varaa edes halpaan ( joissain tapauksissa ).
Jos juuri sinä, tai minä, pystyy menemään jonnekin, se ei tarkoita, että kaikki pystyisivät. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Fyysisen vaivan takia jos meneekin yksityiselle, joo ehkä kerran maksaa.
Sieltä jos sitten laitetaan labroihin ja mahdollisesti muihinkin tutkimuksiin, ni ei paljoa naurata.
Kaikilla ei ole varaa kitsastella edes ruuasta, sekin on hyvä ottaa huomioon.
Lääkäreiden luokse täytyy jollain matkustaakin, vaikka kuinka olisi suhteellisen lähellä, harvalla kuitenkaan ihan naapurissa.
Oikeasti köyhällä ei ole varaa mihinkään ylimääräiseen, kun ei aina edes tarvittaviin juttuihin.
Toisin sanoen, köyhällä ei ole varaa edes halpaan ( joissain tapauksissa ).
Jos juuri sinä, tai minä, pystyy menemään jonnekin, se ei tarkoita, että kaikki pystyisivät.Anteeksi, jäi siis mainitsematta, että kun olette käyneet siellä yksityisellä erikoislääkärillä, niin jatkoa suunnitellessa pyydätte, että hän kirjoittaa lähetteen julkisen puolen erikoissairaanhoitoon, jossa sitten suurin osa tutkimuksista ja toimenpiteistä tehdään.
Ja jos jostain syystä sitä ennen joudutaan ottamaan labroja tai kuvantamisia jne. Niin kun lähete on saatu, niin sen voi kilpailuttaa. Ei siis ole pakko käyttää samaan paikkaan missä kallis lääkäri on. Aikanaan omat labrani jäivät maksamaan 40 euroa, noin kahden ja puolensadan sijaan. Joku Magneetti kuvaus voi olla jo työläämpi ja huomattavasti kalliimpi, mutta siinäkin kannattaa pitää mieli avoimena, että onko junalippu ja magneetti kuvaus puolet halvempi, kuin vastaava palvelu siinä lähellä.
Mitä köyhyyteen muuten tulee, niin siitä voimme jatkaa keskustelua sille varatulla foorumilla, ettei mene sekaisin vaikkapa hotovastaisuuden kanssa.
https://keskustelu.suomi24.fi/yhteiskunta/koyhyys
- Anonyymi
Pahoittelen edelliseen tekstiin tulleita muutamien kirjaimien ja sanojen poisjäämistä. Toivottavasti siitä sai kuitenkin edes jonkinlaisen selvän ja että asia meni perille.
- Anonyymi
Kaikilla asioilla, olivat ne miten vaikeita tahansa myönnettäviksi, kuten psykiatrian väärät tavat kohdella ja hoitaa vaikeuksista kärsineitä ihmisiä, ja ihmishenkien menetyksiin johtaneiden tekojen taustalla olevat syyt ja ylipäätään teot tulevat aikanaan kyllä kaikki paljastumaan. Yleensä niin on tapana käydä. Ei esim. sellaisia erityisen raskaita rikoksia, tai ihmisoikeusrikoksia, tai ihmisten terveyttä vahingoittavien, tuhoavien ja elämää lyhentävien lääkkeiden vaikutuksia ihmisiin voi loputtomiin pimittää ja peitellä. Koska kuka tahansa toimittaja, kirjoittaja, tai vapaa tutkija voi alkaa kerätä tietoja mt-palveluita käyttäneiltä ihmisiltä, heidän kokemuksistaan, näkemyksistään ja niiden palveluiden todellisesta hyödystä heille. Vaikka siihen menisi tästä eteenpäin kuinka paljon tahansa vuosia, tai aikaa, niin aina on käynyt niin, että totuus tulee, tavalla tai toisella paljastumaan.
Siksi tästäkin syystä alalla olevien pitää alkaa jo viimeistään nyt herätä, alkaa nähdä ja myöntää omassa alassaan, "tieteessään" ja käyttämissään hoitokeinoissa ne vielä edelleenkin olevat viat, virheet ja puutteet, mitä siellä on. Ja niille lukemattomille uhreille, joita he ovat omilla päätöksillään, määrämillään somaattista ja psyykkistä terveyttä vahingoittavilla lääkkeillä, ja epäasiallisella kohtelulla ja ihmisoikeuksia rikkovilla toimilla aiheuttaneet ja aikaansaaneet, on anteeksipyyntö heille ja kaikille ehdottomasti aivan ensimmäisenä tekona paikallaan puhdistamaan ilmaa. Jotta he säilyttäisivät edes jotenkin uskottavuutensa ja maineensa. - Anonyymi
Niin oikeus on. Mutta sitä parempaa hoitoa ei ole olemassa, joten koko oikeus turha.
- Anonyymi
Niin juu totta että parempaa hoitoa kuuluu aina vaan saada.Älyttömån vaikea ala on psykistria ja oli aikoinaan vähän pelottavaa kuulla että esim joillekkin masentuneille käytetyn sähkösokki hoitoa ainaki ennen 2010 lukua.Liekö jo kielletyn sentään?.En osaa sanoa onko sentään joillekkin skitsofreniikoille kuitenkin apua sitten lääkityksestä todennäköisesti heille kutenkin on ehkä apua lääkityksestä?. Mitä vähän aikaa alalla olin ulkopuolisena siis suoranaisesti ei hoitoon liittyvänä siis töissä niin päihteiden käyttäjille oli hyötyä ainakin että saivat avun psykoosi tilanteessa sitten omalla osaatollaan?..Myös todennäköisesti toisella eli ns.normaalimmalla osastolla psykoosin tullessa eli realiteettien kadotessa oi varmaan hyötyä hoidosta osastolla?.Kaikki eivät siis tajunneet esim että alasti ei kävellä torilla nin siinä vaiheessa hoito oli todellakin tarpeen osastolla.. ja sanoisin huomiona että osastolle kummallekin siis päihde puolelle että normi mt ongelmaisten puolelle oli hankala päästä esim osastolle,että silloin ainakin olivat syystäkin siellä..Sitä entiedä pääsevätkö nyt helpommin kun uusi Turun Tyks mt -hoito sairaala tullut Tyksille ?.Mut voihan olla mahdollistakin että siellä keskitytään kuitenki nuoriin ja heidän tilanteeseensa?ja no muut hoidetaan vieläkin Kuppittalla ?mut pääasia kai on että yritetään mahdollisimman hyvin hoitaa ja kyl ainaki päihdepuolela sitä keskustelu apuakin joka varmaan monelle oli hankalissa tilanteissa tarpeen ni jonkun verran pystyttiin tarjoamaan yms.. sillon ennen 2010 lukua kun olin siellä
esim. ulkopuolisena töissä...Mut niin kannustan kaikkia sekä potilaita että hoitopuolta olemaan jaksavia ja myönteisiä siis yhteistyöllä ihmiset saavat eniten hyvää aikaiseksi..Ei kannata ottaa etukäteistä negatiivista asennetta koska se ei ainakaan niin auta asiossa..!..Molemmat osapuolet saavat minulta kannustavaa ja rohkaisevaa tukea ainaki ajatuksien myötä!..- Anonyymi
Tuo on silkkaa valetta. Edelleen lukekaa maailmankuulun lääketieteen tutkimuslaitosta johtavan professorin kirja Tappava psykiatria. Siinä teille todellisuutta.
Psyykenlääkkeet tappaa ja vammauttaa keskushermoston.
Psykiatrit ovat murhaajia, koska jatkavat työtään täysin tietoisena mitä heidän kemikaalinsa aiheuttaa, Äkkikuolemia, itsemurhia, väkivaltaisuuksia, epilepsiaa, muutamia mainitakseni.
Tämä on kaikkialla maailmassa todistettu todeksi.
Psykiatria ei ole lääketiedettä eikä psykiatri ole lääkäri, eikä häntä tule lääkärinä pitääkään.
Psykiatria nojaa olettamuksiin, sama kuin uskoisit noitiin ja peikkoihin.
Psykiatria on pseudotiede, eli oletustiede.
"Luulen että vaivasi voi johtua yhden molekyylin puuttumisesta veressä, joten aloitamme heti korvaavan lääkityksen injektiona, ja jäätte aluksi kolmen kuukauden ajaksi seurantaan, että onko lääke vaarallinen öööö....siis toimiva kohdallanne. Pidämne kirjaa uuden lääkkeen sisäänajosta ööö...siis uuden lääkkeen vaikutuksesta ihmiskehoon..."
Klotsapiini on tappanut suomessa potilaita vuodesta -76 lähtien, jolloin Nokialla Pitkäniemen sairaalassa kuoli 8 potilasta lähes samaan aikaan oltuaan saman klotsapiinin piikityksiin pakotettu. Toisin sanoen, psykiatrit tappoivat 8 ihmistä klotsapiiniin.
Tämä on internetissä julkaistu, lehtikirjoituksia myöden. Todistettavaa tietoa.
Ihme ettei psykiatreja ole jo lynkattu kadulle. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Tuo on silkkaa valetta. Edelleen lukekaa maailmankuulun lääketieteen tutkimuslaitosta johtavan professorin kirja Tappava psykiatria. Siinä teille todellisuutta.
Psyykenlääkkeet tappaa ja vammauttaa keskushermoston.
Psykiatrit ovat murhaajia, koska jatkavat työtään täysin tietoisena mitä heidän kemikaalinsa aiheuttaa, Äkkikuolemia, itsemurhia, väkivaltaisuuksia, epilepsiaa, muutamia mainitakseni.
Tämä on kaikkialla maailmassa todistettu todeksi.
Psykiatria ei ole lääketiedettä eikä psykiatri ole lääkäri, eikä häntä tule lääkärinä pitääkään.
Psykiatria nojaa olettamuksiin, sama kuin uskoisit noitiin ja peikkoihin.
Psykiatria on pseudotiede, eli oletustiede.
"Luulen että vaivasi voi johtua yhden molekyylin puuttumisesta veressä, joten aloitamme heti korvaavan lääkityksen injektiona, ja jäätte aluksi kolmen kuukauden ajaksi seurantaan, että onko lääke vaarallinen öööö....siis toimiva kohdallanne. Pidämne kirjaa uuden lääkkeen sisäänajosta ööö...siis uuden lääkkeen vaikutuksesta ihmiskehoon..."
Klotsapiini on tappanut suomessa potilaita vuodesta -76 lähtien, jolloin Nokialla Pitkäniemen sairaalassa kuoli 8 potilasta lähes samaan aikaan oltuaan saman klotsapiinin piikityksiin pakotettu. Toisin sanoen, psykiatrit tappoivat 8 ihmistä klotsapiiniin.
Tämä on internetissä julkaistu, lehtikirjoituksia myöden. Todistettavaa tietoa.
Ihme ettei psykiatreja ole jo lynkattu kadulle.Niin, minkä verran mahtaa olla omaa kokemusta, vai ihanko kirjan perusteella päästelet..?
Aiheeseen ehkä kannattaisi tutustua paljon laajemmin.
Kolikossa on aina kaksi puolta.
- Anonyymi
Jonkinlaisena viestinä lähtee kai tämäkin, selventääkseni, miksi ylipäätään tein koko tämän keskustelunaloituksen, suosittelen ja pyydän niitä, jotka haluavay ehkä jotakin siitä tietää, kuuntelemaan musiikkikappaleem: The Art of Power, Medici masters of Flowers opening- Paulo Buonvino , - Renaissance lyrics.
Paitsi, että en ole, enkä omaa sen vertaa ja niin paljon narsistisia ominaisuuksia, että kuvittelisin kappaleesssa esiin tulevan toteamuksen, että minä itse voisin muuttaa mitään, tai tätä maailmaa. Siihen tarvitaan muita ihmisiä, meitä kaikkia, jotta se voi ja tulee ylipäätään mahdolliseksi.
Myöskään kappaleessa esille tulleen sanan, vihan mukaan en ole toiminut. Koska en vihaa ketään. On olemassa varmaan pyhää ja oikeutettuakin vihaa. Mutta en ole tehnyt tätä aloitusta vihan vallassa. Se on saanut alkunsa ja lähtenyt alunperin jostakin aivan muista tunteista, kuin vihasta.
Tein jotakin työtä elämästäni peräti 12 vuotta elämästäni. Sekin, nk. moni muukin päättyy pian. En elä enää kauan. Kuolen pian. Voin kuitenkin sanoa sentään olleeni rehellinen, ja toimineeni eettisin ja moraalisin perustein. Ja joidenkin arvojen mukaan.
Aloitus on tehty sillä ajatuksella, omien kokemusten, mutta myös ikävä kyllä sen takia, että on tullut nähtyä joistakin somekirjoituksista, että mikään ei oikeasti ole muuttunut Suomen terveydenhuollossa, ja etenkään psykiatriassa. Tiettyä ihmisryhmää edelleen joko stigmatisoidaan, tai kontrolloidaan. Jätetään tutkimatta somaattista oireilua. Traumaterapiaa ei tarjota julkisella puolella. Epäkohtia, ja puutteita ei korjata. Psykiatria on saanut aikaan vain enemmän ongelmiensa ja traumojen kanssa yksin jääviä, ja tarpeettoman paljon uhreja.
Toivoisi asioiden tilaan, etenkin suhtautumisessa ja asennoitumisessa mt-ongelmista kärsiviä kohtaan, ja hoitokäytäntöihin ja menetelmiin, jotakin muutosta ja tehtäviä uudistuksia ja aloittaa se jo nyt. Eikä vasta 50 vuoden kuluttua.
Hyvää jatkoa kaikille! Niin mt, tai elämässään mistä tahansa ongelmista kärsiville, kuin alalla oleville.
Terv: Aloittaja- Anonyymi
- Ja jaksamista jokaiselle vaikeuksista, mistä tahansa ongelmista kärsiville, ja myös alalla oleville! Teette tärkeää ja arvokasta työtä! Mutta toivon myös hartaasti, että he alkaisivat nähdä, muuttaa ja korjata omissa hoitomenetelmissään niitä siellä olevia puutteita. Muuttaa hoitoa enemmän asiakaskeskeiseksi ja lähtöiseksi. Ja kysyä palveluita käyttäviltä enemmän heidän näkemyksiään ja toiveitaan.
- Anonyymi
Korjaus edelliseen tekstiin: Musiikkikappale oli siis: Art of Power- Medici masters of Florence, ( eikä Flowers), opening- Paolo Buonvino- Renaissance
- Anonyymi
Sun on aika hypätä sillalta junan alle
- Anonyymi
Onpa houkutteleva ajatus. Mitäpä sitä täällä enää tarvitsee enempään roikkuakaan? Kiitos!
- Anonyymi
Psykiatria on lääketiedettä joten totta kai se lähestyy mielenterveysongelmia siitä näkökulmasta. Mutta on väärin ohjata mielenterveyden ongelmista kärsiviä ensisijaisesti psykiatrian piiriin. Mielenterveyshoito pitäisi järjestää sillä lähtöoletuksella, että kyse on vaikeista elämäntilanteista tai traumoista. Ei niin että ensimmäisenä työnnetään lääkkeitä vaan mikä henkilön elämässä tai ympäristössä aiheuttaa ongelmat. Jos selvää aiheuttajaa ei löydy niin sitten vasta oletettaisiin aivokemian olevan pielessä. Eläimilläkin tulee masennusta muistuttavia reaktioita jos ympäristö on kauhea ja parantuvat jos huonosta ympäristöstä pääsee pois.
- Anonyymi
Ei ole mitään dikotomista eroa aivokemiosta aiheutuvasta masennuksesta ja ympäristön aiheuttamista masennustiloista. Aivot ovat neuroplastinen elin ja kaikki mielentilat ja tunteet ja reaktiot vastoinkäymisiin korreloivat jollain tasolla erilaisten kehollisten muuttujien kanssa. Lisäksi jo varhaislapsuudesta asti kokemukset muokkaavat hermoverkostoja reagoimaan tietyllä tavalla stressitekijöihin, ja useinkin on täysin mahdotonta edes potilaan itse erottaa mikä on sisäsyntyistä ja mikä ympäristöstä johtuvaa masennusta. Tuskin tällaisia puhtaita toisistaan erottuvia tiloja on edes olemassa. Ongelma on siinä, että neurobiologiset korrelaatit eivät korreloi riittävän koherentisti muodostaakseen selkeää neurobiologista ilmiötä ja siten ei ole olemassa mitään selkeästi erottuvaa neurobiologista tilaa, jota kutsutaan masennukseksi, oli se ns. sisäsyntyistä tai ei. Masennuksen kappa-arvo on DSM-V mukaan 0.28 eli heikko, toisin sanoen edes oiretasolla lääkärit eivät yleensä ole yksimielisiä tehdessään diagnoosia siitä, onko kyseessä kliininen depressio vai ei. Reliabiliteetti on äärimmäisen tärkeä käsite, kun yritetään luokitella toisistaan oiretasolla erillisiä psykiatrisia häiriöitä. Jos reliabiliteetti on heikko, on mahdotonta erottaa täysin luotettavasti esimerkiksi ahdistuneisuushäiriöitä depressiosta. Ongelma on se, että psykiatriassa lääketiede on oirekeskeistä, se ei korjaa mitään olemassaolevaa patofysiologista ongelmaa vaan ainoina välineinä on huumata potilaita ja toivoa, että huumaavat aineet parantavat eivätkä pahenna hänen tilaansa. Ihminen voi hyötyä huumaavasta aineesta, esimerkiksi ihminen voi kokea alkoholin vähentävän ahdistustaan, vaikka ahdistus sinänsä ei olisi sisäsyntyistä vaan traumojen aiheuttama stressireaktio. Samalla tavalla paniikkihäiriöstä kärsivä voi kokea hyötyvänsä rauhoittavista, vaikka paniikkihäiriö itsessään on usein traumaattisten kokemusten aiheuttamia ensisijaisesti, toki nykyään usein oletetaan että taustalla on jotain perinnöllistä tai synnynnäistä alttiutta, vaikka sitä on yksilötasolla aika mahdotonta suoraan osoittaa useinkaan. Eivät nuo ole poissulkevia asioita, itse asiassa monen riippuvuussairauden taustalla on biopsykiatriassa suosittu ajatusmalli, jossa traumaattisia kokemuksia "hoidetaan" psykoaktiivisilla aineilla ilmeisen menestyksekkäästi. Ainakaan eivät elä eläkeikäiseksi asti, ja näin säästävät eläkerahoja.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Ei ole mitään dikotomista eroa aivokemiosta aiheutuvasta masennuksesta ja ympäristön aiheuttamista masennustiloista. Aivot ovat neuroplastinen elin ja kaikki mielentilat ja tunteet ja reaktiot vastoinkäymisiin korreloivat jollain tasolla erilaisten kehollisten muuttujien kanssa. Lisäksi jo varhaislapsuudesta asti kokemukset muokkaavat hermoverkostoja reagoimaan tietyllä tavalla stressitekijöihin, ja useinkin on täysin mahdotonta edes potilaan itse erottaa mikä on sisäsyntyistä ja mikä ympäristöstä johtuvaa masennusta. Tuskin tällaisia puhtaita toisistaan erottuvia tiloja on edes olemassa. Ongelma on siinä, että neurobiologiset korrelaatit eivät korreloi riittävän koherentisti muodostaakseen selkeää neurobiologista ilmiötä ja siten ei ole olemassa mitään selkeästi erottuvaa neurobiologista tilaa, jota kutsutaan masennukseksi, oli se ns. sisäsyntyistä tai ei. Masennuksen kappa-arvo on DSM-V mukaan 0.28 eli heikko, toisin sanoen edes oiretasolla lääkärit eivät yleensä ole yksimielisiä tehdessään diagnoosia siitä, onko kyseessä kliininen depressio vai ei. Reliabiliteetti on äärimmäisen tärkeä käsite, kun yritetään luokitella toisistaan oiretasolla erillisiä psykiatrisia häiriöitä. Jos reliabiliteetti on heikko, on mahdotonta erottaa täysin luotettavasti esimerkiksi ahdistuneisuushäiriöitä depressiosta. Ongelma on se, että psykiatriassa lääketiede on oirekeskeistä, se ei korjaa mitään olemassaolevaa patofysiologista ongelmaa vaan ainoina välineinä on huumata potilaita ja toivoa, että huumaavat aineet parantavat eivätkä pahenna hänen tilaansa. Ihminen voi hyötyä huumaavasta aineesta, esimerkiksi ihminen voi kokea alkoholin vähentävän ahdistustaan, vaikka ahdistus sinänsä ei olisi sisäsyntyistä vaan traumojen aiheuttama stressireaktio. Samalla tavalla paniikkihäiriöstä kärsivä voi kokea hyötyvänsä rauhoittavista, vaikka paniikkihäiriö itsessään on usein traumaattisten kokemusten aiheuttamia ensisijaisesti, toki nykyään usein oletetaan että taustalla on jotain perinnöllistä tai synnynnäistä alttiutta, vaikka sitä on yksilötasolla aika mahdotonta suoraan osoittaa useinkaan. Eivät nuo ole poissulkevia asioita, itse asiassa monen riippuvuussairauden taustalla on biopsykiatriassa suosittu ajatusmalli, jossa traumaattisia kokemuksia "hoidetaan" psykoaktiivisilla aineilla ilmeisen menestyksekkäästi. Ainakaan eivät elä eläkeikäiseksi asti, ja näin säästävät eläkerahoja.
Sisäsyntyistähän se on, tuli mahdolliset aiheuttajat sitten omista aivoista, tai aivojen ulkopuolelta.
Aivothan ne reagoi kaikkeen ulkoiseenkin.
Mutta itse aivotoiminta, mielentilat, tunteet, ym. tapahtuvat aivoissa. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Sisäsyntyistähän se on, tuli mahdolliset aiheuttajat sitten omista aivoista, tai aivojen ulkopuolelta.
Aivothan ne reagoi kaikkeen ulkoiseenkin.
Mutta itse aivotoiminta, mielentilat, tunteet, ym. tapahtuvat aivoissa.Ihmisillä on olemassa sellainen kuin kongitio, kongitiiviset mallit, mieli, miksikä sitä sanotaankin. Ja tuo osittain kielellinen abstrakti apparaatti on kulttuurinen, sosiaalisen vuorovaikutuksen kautta syntynyt systeemi, joka säätelee osittain ihmisen hermoston ja kehon toimintaa. Se ei sananmukaisesti ole sisäsyntyinen, se ei ole syntynyt ihmisen hermoston suljetussa systeemissä, vaan vuorovaikutuksessa ympäristön kanssa. Se ei myöskään muutu sisäsyntyisesti, vaan vaatii reflektiota ja vuorovaikutusta, jotta voit muuttaa joskus hyvin keholliseksi ja automaattisiksi muodostuneita automaattisia ehdollistumia ja ajatusprosesseja. Sen takia ympäristö voi hyvinkin ylläpitää ja vahvistaa ihmisen depressiivisuutta tai ahdistusta pelkästään niillä tulkinnoilla, joita se tuottaa ihmisen omasta kehollisista tuntemuksista. Eläimillä ei ole ehkä keskimäärin yhtä vahvaa tietoisuutta, minkä takia monien eläinten depresiivisyys on ehkä vahvemmin yhteydessä sen hetkiseen ympäristöön, kun taas ihmisillä kyky hahmottaa todellisuutta ylia-ajallisesti abstraktilla tasolla johtaa siihen, että ihmiset voivat masentua vakavasti pelkästään siitä, että heillä on kehittynyt depressiivisiä merkitysrakenteita oman minäkuvansa pohjaksi. Tämä aiheuttaa monestikin hämmennystä monilla konkreettisesti ajattelevilla ihmisillä, koska ihmiset ovat samaan aikaan kiinnittyneet tiettyyn fyysiseen tilaan ja aikaan ja samaan aikaan oman menneisyytensä ja sen tuottamien merkitysrakenteiden vankeja. Moni konkreettinen ihminen tekeekin johtopäätöksen, että jos olen depressiivinen vaikka olen rakastettu ja elän yltäkylläisesti, niin minun alakuloni ja ahdistukseni on sisäsyntyistä tai liittyy jotenkin puhtaasti aivojen kemialliseen epätasapainoon kuten tohtori sanoo, vaikkei se koskaan olen ole niin yksioikoista.
- Anonyymi
Agreed.
Ketjusta on poistettu 5 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Kuvat! Dannyyn liitetty Helmi Loukasmäki, 22, on puhjennut naisena kukkaan - Some sekoaa: "Sä..."
Ooo, kaunis aikuinen nainen Helmistä on kasvanut siinä yli 80-vuotiaan Dannyn rinnalla! Katso uudet kuvat: https://ww523778- 472691
Suodatinpussin kastelemalla saa parempaa kahvia
Kokeilin niksiä ja kyllä tämä kahvi on parempaa nyt. Ei lainkaan maistu paperiselta. Huljuttelee hanan alla suppiloa pap1302017Tidätkö nainen
että suoraan sanottuna v.tut.aa että pääsit näin lähelle minua. Ei olisi oikeasti aikaa tähän mutta silti aina välillä o1011741Mikä on kaivattusi etunimi?
Otsikossa siis on kysymys eriteltynä. Vain oikeat vastaukset hyväksytään.561192Onkohan sinulla kaikki hyvin?
Nyt vähän sellainen outo tunne tuli. Sinun asiasi niin ei minulle toki tarvitse kertoa. Kunhan mietin...381137- 1731036
En kestä katsoa
Sitä miten sinusta on muut kiinnostuneita. Olen kateellinen. Siksi pitäisi lähteä pois84966Huikeeta, mahtavaa, ihan mielettömän upeeta
Me ostettiin talo Espanjasta. Tosin saadaan käyttää sitä vain muutama viikko vuodessa kun on monta muutakin ostajaa! M176945Oho! Arja Koriseva paljastaa TTK:n ekasta suorasta lähetyksestä: "On vähän ärsyttävä yhtälö!"
Upea Arja Koriseva! Tsemppiä haasteelliseen tilanteeseen! Lue lisää: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-arja-koriseva-14904