Minkä neuvon antaisitte tähän..
Meillä on pian 4v täyttävä autistinen poika joka on alkanut kiljumaan ihan mahdottomasti varsinkin ilta myöhään! Se alkaa yhtäkkiä kuin salama kirkkaalta taivaalta ja loppua ei tule ennen kuin poika itse rauhottuu, mikään ei tunnu auttavan. Kiljuu täyttä kurkkua, itkee ja hokee au au au ai ai ai, ihan kuin kipeää kävis vaikkei mitään hätää ole! Telkkarissa poika näkee paljon "pelottavia" asioita jotka ei siis muiden mielestä ole pelottavia, esim. "noora menee naimisiin" mainos on tälläinen, ja nämä pelottavat mainokset saavat pojan itkemään päivisin välillä tosi kovasti ja pitkään. Viime syksynä kävi alakerran naapuri jo valittamassa pojan kiljumisesta (silloin kiljui kiljumisen ilosta) ja se saatiin kai selvitettyä kun sanoin pojan olevan autisti. Nyt kävi vierus naapuri oventakana tuumaamassa että meillä on vissiin vaikeuksia lapsen kanssa kun se itkee niin paljon (sillä hetkellä itki kun näki jotain pelottavaa teletappi ohjelmassa!!) Minä meinasin hermostua siinä, mutta sanoin kuitenkin että poikamme on autisti.. se näytti riittävän ja lähti mies kälppimään.
Minusta tuntuu että joskus tulee vielä päivä että soskun täti seisoo oventakana sen vuoksi että joku naapureista on sinne soittanut! Ja sitä en todellakaan halua. Pojan lääkäri kertoi rauhoittavasta lääkkeestä johon on nyt tutustunut ja muutamalle lapselle sitä kokeiluun ottanut. Se oli joku jota käytetään jopa psykoosin hoitoon, eli kovanluokan aine. Kovin helposti lääkkeen käyttöön ei kannata alkaa, sitä sanoi lääkärikin, enkä todellakaan tässä vaiheessa moista haluaisi pojalle syöttää varsinkaan naapurien hyvinvoinnin vuoksi!!
Mutta mitä ihmettä tässä pitäisi tehdä? Kerrostalossa asutaan mutta rivitalo kämppää etsitään parhaillaan, niissäkin on kuitenkin aina ainakin yksi seinänaapuri. Omakotitaloon ei ole mahdollisuutta vielä ainakaan 5 vuoteen.
Toivottavasti kiljuminen loppuu jossain vaiheessa mutta ymmärrän sen ettei naapurit sitä jaksa enää kuunnella.
Onko muilla ollut tälläistä ongelmaa? Pelolla odotan kesälomaa kun tarha menee kiinni.. lomilla poika on levottomampi kun ei ole niin paljoa aktiviteettiä. Helppii..
kun naapurit kärsivät..
24
4582
Vastaukset
- ÄITI
Meillä lapsi kävi eilen kumpparit jalassa naapurissa kylässä ja ei ollu muuten eka kerta. Avoimuus on mielestäni tässä kohtaa paikallaan. Kyllähän naapureitaki pitää ajatella, mutta eihän näille asioille oikein mitään muuta voi ku kertoa mikä on tilanne. Aurinkoisia kevät päiviä ja jaksamista teille.
- Täti
Inhottava tilanne. Tottakai naapureilla on kurjaa, mutta haloo, ovathan he itse muuttaneet kerrostaloon. Teiltä on minusta mallikelpoisen kohteliasta käytöstä hankkia muuttoa rivitaloon eikä ehdottaa naapureille, että he muuttaisivat. Jotkut vanhemmat tekisivät niinkin ;-)
Lastensuojeluilmoituksesta en olis huolissani, vaan päinvastoin luulisin, että olis oikea onnenpotku, jos saisitte sossuntädit ovenne taakse. Ensinnäkin he ovat HYVIN tottuneet perättömiin ilmiantoihin ja turhiin hälytyksiin (tyyppiä "vauva itkee kovalla äänellä", "teini sanoi koulussa että äiti vetää turpaan jos tulee huono numero"), niin että saisitte heiltä korkeintaan hyviä neuvoja tilanteeseenne. Toiseksi naapuritkin saattaisivat uskoa, ettei kiljunnalle ole todellakaan tehtävissä mitään, kun kerran sossukin kävi eikä ketään otettu huostaan tai viety vankilaan. Kuulostaa nimittäin vähän siltä, ettei alakerran setä ole autismista kuullutkaan ja luulee, että puhut omituisilla sivistyssanoilla tehdäksesi hänestä pilaa... Tai kauniisti sanoen: ehkä tällaiset asiat eivät sivua hänen erikoisalaansa.
Tuntuisiko mahdolliselta pitää tiedotuskampanja? Printtaisit netistä tietoa autismista tai hakisit esitteitä, sitten soittaisit naapureiden ovikelloa ja pahoittelisit huutoa ja kertoisit mistä on kysymys? Jokainen sivistynyt ihminen suhtautuu asiallisesti tällaiseen.
Tsemppiä! Muista että se on väliaikaista. Sitten kun asutte kivassa rivarissa ja laittelette sen pihalle kukkia, ei alakerrassa oo enää kuin matoja ja myyriä.- kun on noin vaikeeta
saa vaan turhia traumoja lapsparka.
- lääke
ei ole ensisijainen lääke psykoosin hoidossa (ei edes toissijainen), kyseessä lienee neurolepti (lääke josta lääkärisi on puhunut)...
- enkeli-74
Mulla itellä on kohta 10-vuotias autistinen poika ja vaikeinta aikaa oli varmaan 3-9 vuotiaaksi, nyt alkaa helpottaan, poika on rauhoittunut silminnähden.Eniten vaikeuksia tuotti 5-vuotiaana ulos lähdöt ja sisälle tulot, se oli huutoa ja raivoamista, aamuisin ei tahtonu tulla pukemisesta ja päiväkotiin lähdöstä mitään, mutta sitä kesti onneksi vain aikansa. Telkkarin katselussa en oo kyllä huomannu ikinä mitään ongelmia. Kyllä se siitä helpottaa iän myötä, usko pois..mitään lääkkeitä ei kannata ensin kokeilla, niistä voi olla enempi haittaa ku hyötyä. Ootko kokeillu sylissä pitämistä tiukasti kun saa tämmösen "kiljumiskohtauksen?"
- Aikku
Kiitoksia vastauksista, vaikkakaan en usko että telkkarin mäkeen heittäminen poistaa ongelmaa niinkuin joku ehdotti.
Poikamme on isokokoinen ja voimakas ikäisekseen, pitkä ja isoluinen, omat voimani eivät kertakaikkiaan riitä rimpuilevan lapsen paikallaan pitämiseen ja se mitä mieheni on yrittänyt ei ole auttanut asiaa.
Kyllähän sen tietää että aikansa kestää kutakin ongelmaa, niitä tulee ja menee, tämä on vaan koitunut kunnon ongelmaksi.
Meillä päiväkotiin lähtö sujuu yleensä hyvin, joskus 1.5v ikäisenä pukeminen oli yhtä taistelua mutta nyt se sujuu mallikkaasti ja poika jopa itse osallistuu siihen.
Läkkeiden käyttö on todellakin viimeinen vaihtoehto, tekee pahaa ajatellakkin että syöttäisimme viattomalle lapsellemme aineita jotka peittäisivät hänen oikean minän. Ja tämä lääke josta lääkärimme puhui, oli mielestäni kuitenkin rauhoittava.. Hän sanoi että sitä käytetään juuri psykoosin hoitoon ja autistien sekä kehitysvammaisten vakaviin käytöshäiriöihin.(sivuvaikutuksena lihominen ja väsyminen) Tiedä sitten kun ei niin tarkkaan siitä puhuttu, lääkäri tahtoi meidän tietävän että sellainen vaihtoehto on olemassa jos omat voimat loppuu.
Toivottavasti tämä kiljunta helpottaa tässä kesän aikana.. syksyllä meille tuleekin perheenlisäystä ja se tuo taas varmasti omat ongelmansa. Poikamme osaa olla kyllä ihana nauravainen ja iloinen lapsi, en tarkoita että hän on aina vaikeasti käsiteltävä, mutta nyt vain alkaa itse väsymään ja nämä naapurien kyttäilyt eivät auta asiaa.
Eiköhän tämä tästä vaikka välillä tuntuu etten taida ollakkaan niin vahva kuin olen ajatellut. Jumalalle kiitos että on päiväkodit keksitty! Ilman niitä en jaksaisi. Voimia teillekkin muillekkin autistien omaisille! - että osaa välttää
Aikku kirjoitti:
Kiitoksia vastauksista, vaikkakaan en usko että telkkarin mäkeen heittäminen poistaa ongelmaa niinkuin joku ehdotti.
Poikamme on isokokoinen ja voimakas ikäisekseen, pitkä ja isoluinen, omat voimani eivät kertakaikkiaan riitä rimpuilevan lapsen paikallaan pitämiseen ja se mitä mieheni on yrittänyt ei ole auttanut asiaa.
Kyllähän sen tietää että aikansa kestää kutakin ongelmaa, niitä tulee ja menee, tämä on vaan koitunut kunnon ongelmaksi.
Meillä päiväkotiin lähtö sujuu yleensä hyvin, joskus 1.5v ikäisenä pukeminen oli yhtä taistelua mutta nyt se sujuu mallikkaasti ja poika jopa itse osallistuu siihen.
Läkkeiden käyttö on todellakin viimeinen vaihtoehto, tekee pahaa ajatellakkin että syöttäisimme viattomalle lapsellemme aineita jotka peittäisivät hänen oikean minän. Ja tämä lääke josta lääkärimme puhui, oli mielestäni kuitenkin rauhoittava.. Hän sanoi että sitä käytetään juuri psykoosin hoitoon ja autistien sekä kehitysvammaisten vakaviin käytöshäiriöihin.(sivuvaikutuksena lihominen ja väsyminen) Tiedä sitten kun ei niin tarkkaan siitä puhuttu, lääkäri tahtoi meidän tietävän että sellainen vaihtoehto on olemassa jos omat voimat loppuu.
Toivottavasti tämä kiljunta helpottaa tässä kesän aikana.. syksyllä meille tuleekin perheenlisäystä ja se tuo taas varmasti omat ongelmansa. Poikamme osaa olla kyllä ihana nauravainen ja iloinen lapsi, en tarkoita että hän on aina vaikeasti käsiteltävä, mutta nyt vain alkaa itse väsymään ja nämä naapurien kyttäilyt eivät auta asiaa.
Eiköhän tämä tästä vaikka välillä tuntuu etten taida ollakkaan niin vahva kuin olen ajatellut. Jumalalle kiitos että on päiväkodit keksitty! Ilman niitä en jaksaisi. Voimia teillekkin muillekkin autistien omaisille!asioita, jotka lapsta vaivaa. Huutaminen on kommunikaatiomuoto. lapsi haluaa viestiä jotain. Ilet huomannut, että televisio ahdistaa. Parempi jättää töllöttäminen vähemmälle. Lapsi voi tulkita töllöttimen kertomukset omalla tavallaan. Autistinen lapsi on hyvin konkreettinen. Meidän lasta ahdistivat jopa kansansaduit, joissa prinssi murskasi prinsessan sydämmen. Autistin kannalta aivain kamala tarina!
että osaa välttää kirjoitti:
asioita, jotka lapsta vaivaa. Huutaminen on kommunikaatiomuoto. lapsi haluaa viestiä jotain. Ilet huomannut, että televisio ahdistaa. Parempi jättää töllöttäminen vähemmälle. Lapsi voi tulkita töllöttimen kertomukset omalla tavallaan. Autistinen lapsi on hyvin konkreettinen. Meidän lasta ahdistivat jopa kansansaduit, joissa prinssi murskasi prinsessan sydämmen. Autistin kannalta aivain kamala tarina!
Tuo oli viksu kommentti. Tosiaan, tuon valossa kannattaa opettaa lapsi lukemaan ja kirjoittamaan jo ennen peruskoulua, ja antaa sille mahdollisuus kommunikoida myös kirjaimellisesti. Tätä minä yrittäisin.
Luku- ja kirjoitustaidon taas (ainakin normaali) lapsi oppii helposti. Vanhemman ei välttämättä tarvitse kun lyödä käteen joku Aku Ankan taskukirja ja odottaa tuloksia. Minun lapsuudessa oli kasettikirjat suosiossa. Kasetilta kuunteli mitä ne puhui, ja kirjasta seurasi tekstiä.- poista syytä
Aikku kirjoitti:
Kiitoksia vastauksista, vaikkakaan en usko että telkkarin mäkeen heittäminen poistaa ongelmaa niinkuin joku ehdotti.
Poikamme on isokokoinen ja voimakas ikäisekseen, pitkä ja isoluinen, omat voimani eivät kertakaikkiaan riitä rimpuilevan lapsen paikallaan pitämiseen ja se mitä mieheni on yrittänyt ei ole auttanut asiaa.
Kyllähän sen tietää että aikansa kestää kutakin ongelmaa, niitä tulee ja menee, tämä on vaan koitunut kunnon ongelmaksi.
Meillä päiväkotiin lähtö sujuu yleensä hyvin, joskus 1.5v ikäisenä pukeminen oli yhtä taistelua mutta nyt se sujuu mallikkaasti ja poika jopa itse osallistuu siihen.
Läkkeiden käyttö on todellakin viimeinen vaihtoehto, tekee pahaa ajatellakkin että syöttäisimme viattomalle lapsellemme aineita jotka peittäisivät hänen oikean minän. Ja tämä lääke josta lääkärimme puhui, oli mielestäni kuitenkin rauhoittava.. Hän sanoi että sitä käytetään juuri psykoosin hoitoon ja autistien sekä kehitysvammaisten vakaviin käytöshäiriöihin.(sivuvaikutuksena lihominen ja väsyminen) Tiedä sitten kun ei niin tarkkaan siitä puhuttu, lääkäri tahtoi meidän tietävän että sellainen vaihtoehto on olemassa jos omat voimat loppuu.
Toivottavasti tämä kiljunta helpottaa tässä kesän aikana.. syksyllä meille tuleekin perheenlisäystä ja se tuo taas varmasti omat ongelmansa. Poikamme osaa olla kyllä ihana nauravainen ja iloinen lapsi, en tarkoita että hän on aina vaikeasti käsiteltävä, mutta nyt vain alkaa itse väsymään ja nämä naapurien kyttäilyt eivät auta asiaa.
Eiköhän tämä tästä vaikka välillä tuntuu etten taida ollakkaan niin vahva kuin olen ajatellut. Jumalalle kiitos että on päiväkodit keksitty! Ilman niitä en jaksaisi. Voimia teillekkin muillekkin autistien omaisille!Meillä koetettiin pojan huutokohtauksia saada pois lääkkeellä. Kyllä ne loppuivatkin, tuli aika tavalla liiankin rauhallinen poika. Ei jaksanut yhtään mitään. Ei jaksanut liikkua kuin raahustamalla, ei kiinnostunut enää niinkuin ennen asioista. Iloinen poika ei enää hymyillyt. Oli vain, huokaili raskaasti. Pissavahinkoja autossa liki joka päivä, vaikka oli just käyny vessassa. Ruoka juuttuili kurkkuun, henkikin meinas mennä. Olo helpottu heti kun lääke lopetettiin. Kaikki yritti saada meitä vanhempia jatkamaan lääkitystä, mutta emme suostuneet. Nyt meillä hyvinkin iloinen, tasapainoinen lapsi, joka jaksaa liikkua, nauraa, kiinnostua yms. Ikävuodetkin ovat tuoneet tiettyä karismaa ja kehitys menee hienosti eteenpäin. Iän myötä huutokohtaukset kyllä loppuvat. Tai sitten täytyy löytää se syy. Meillä oli migreenikohtaukset ja se, että hänellä ei ollut konstia kertoa asioistaan. Kommunikaation parantuessa ja pystyessään kertomaan mitä haluaa, miltä tuntuu yms., olo tasaantunut kummasti.
- Anonyymi
Aikku kirjoitti:
Kiitoksia vastauksista, vaikkakaan en usko että telkkarin mäkeen heittäminen poistaa ongelmaa niinkuin joku ehdotti.
Poikamme on isokokoinen ja voimakas ikäisekseen, pitkä ja isoluinen, omat voimani eivät kertakaikkiaan riitä rimpuilevan lapsen paikallaan pitämiseen ja se mitä mieheni on yrittänyt ei ole auttanut asiaa.
Kyllähän sen tietää että aikansa kestää kutakin ongelmaa, niitä tulee ja menee, tämä on vaan koitunut kunnon ongelmaksi.
Meillä päiväkotiin lähtö sujuu yleensä hyvin, joskus 1.5v ikäisenä pukeminen oli yhtä taistelua mutta nyt se sujuu mallikkaasti ja poika jopa itse osallistuu siihen.
Läkkeiden käyttö on todellakin viimeinen vaihtoehto, tekee pahaa ajatellakkin että syöttäisimme viattomalle lapsellemme aineita jotka peittäisivät hänen oikean minän. Ja tämä lääke josta lääkärimme puhui, oli mielestäni kuitenkin rauhoittava.. Hän sanoi että sitä käytetään juuri psykoosin hoitoon ja autistien sekä kehitysvammaisten vakaviin käytöshäiriöihin.(sivuvaikutuksena lihominen ja väsyminen) Tiedä sitten kun ei niin tarkkaan siitä puhuttu, lääkäri tahtoi meidän tietävän että sellainen vaihtoehto on olemassa jos omat voimat loppuu.
Toivottavasti tämä kiljunta helpottaa tässä kesän aikana.. syksyllä meille tuleekin perheenlisäystä ja se tuo taas varmasti omat ongelmansa. Poikamme osaa olla kyllä ihana nauravainen ja iloinen lapsi, en tarkoita että hän on aina vaikeasti käsiteltävä, mutta nyt vain alkaa itse väsymään ja nämä naapurien kyttäilyt eivät auta asiaa.
Eiköhän tämä tästä vaikka välillä tuntuu etten taida ollakkaan niin vahva kuin olen ajatellut. Jumalalle kiitos että on päiväkodit keksitty! Ilman niitä en jaksaisi. Voimia teillekkin muillekkin autistien omaisille!Meillä on autistinen lapsi jonka kanssa tähän asti koitettu kohtauksia ja uniongelmia hoitaa ruokavaliolla ja melatoniinilla ja satunnaisesti särkylääkkeillä..
Kun gluteeniton jätettiin pois (koska ei pystytty pitämään siitä täydellisesti kiinni ja oli myös ummetus/töhrimis ongelmaa) niin raivo /kiljumis ja itsensä hakkaamisongelmat paheni niin että mielialalääkkeeseen on turvauduttu ja se on myös auttanut tosin ei täydellisesti poista kaikkea
Tosin en ole varma liittyykö tavallisen viljan valinta näihin käytöshäiriöihin vai ei mutta maidottomalla on edelleen ja varmaan palataan myös gluteenittomaan kun ei täysin ole luottoa lääkkeisiin .
Kohtauksen aikana ennen tätä lääkitystä esim valot häiritsi selvästi ,joskus äänet ,pienempänä varsinkin kovat äänet ,telkkari ei ole oikein koskaan kiinnostanut mutta you tubea selataan ihan pakkomielteisesti ja jos kieltää voi tulla raivari,pienenä myös piano ja kitara oli kauhistus pelkästään nähdä ja suihkuun oli vaikea saada jne mutta näistäkin oppinut pois
- Yhden äiti
Telkkarin katsomista kannattaa rajoittaa, se ei muutenkaan ole autistiselle kovin hyvä, koska voi aiheuttaa jumiutumista tiettyihin ohjelmiin/ videoihin ym. Telkkarin ei tarvitse olla päivisin
päällä, vain illalla, kun lapsi on mennyt nukkumaan. Kiljuminen voi johtua muustakin, kuin
pelosta. Meillä kiljuttiin, jos en ymmärtänyt lapsen viestiä. Häntä saattaa harmittaakin joku
asia, minkä näkee, eikä saa sanottua sitä.
Monet autistit pitävät musiikista, meillä poika
rauhoittui usein musiikkia kuuntelemalla. Aina, kun laitoin/laitan cd-levyn soimaan, hän tulee heti kuuntelemaan. Lauloin myös paljon hänelle pienempänä ja edelleenkin. Kun hän oli pienempänä
hermostunut jostain, hän usein rauhoittui, kun
lauloin laulun. Vaikka hän oli kuinka levoton ja
juoksenteli ympäriinsä, cd-levyn hän yleensä kuunteli paikoillaan tyytyväisenä.
Kirjastostakin voi lainata kivoja levyjä.
Ja lastenlaulukirjoja, jos ei muista sanoja
Hänellä oli myös öisiä kiljumiskausia. Naapurit
eivät valittaneet, mutta kuulin kolinasta, että
hereillä oltiin... Nekin menivät sitten ohi.
Välillä hän sai "kohtauksen" esim. bussissa, kun
ei ollut istumapaikkaa.Kyllä ihmisille voi selittää, että lapsi on autistinen, eikä vain huonosti kasvatettu/ vanhempien kaltoin kohtelema.
Toivottavasti teidän kiljukohtaukset jäävät pian
unholaan. Voimia! - yksi vinkki
Tämän artikkelin mukaan Pepcid -närästyslääkestä saattaisi olla apua autismissa: http://www.webmd.com/content/article/33/1728_83880.htm
- huutaminen
Autistisella lapsella on tavallista herkempi aistitoiminta. Olisko huutamiseen syynä illalla tiettyyn aikaan myös korviin sattuvat äänet talossa, TV:t ym. laitteet. Kokeilkaa korvatulppia auttaisko asiaa. Monesti autistisella sattuvat korvaan korkeat äänet sekä matalat. Siedätyshoitoakin on olemassa.
Mikäli naapurit soittavat sossut paikalle, heiltähän voitte kysellä vinkkejä mikä avuksi. Mikäli tunnette itsenne vanhempana välillä uupuneeksi, he myöskin voivat kertoa lomaperhehoidoista lapselle.Saatte itse levähtää ja myöskin naapurinne.
Lisätietoa autismista saa www.autismiliitto.fi- Aikku
Oyssissa ollessa meiltä kysyttiinkin tuota että vaikuttaako kovat äänet negatiivisesti poikaan, ja ehdotettiin korvatulppia, mutta ei. Vika ei ole äänissä. Illalla muutenkin on tv pienellä eikä muistakaan häiriöitä ole.
Musikin kuunteleminen sai ennen pojan rauhoittumaan paikalleen mutta nykyään laittaa heti soittimen kiinni ja hermostuu kun musikki alkaa soida (ei isolla). Kuitenkin päiväkodissa tykkää kuunnella kun lastentarhaope soittaa kitaraa.
Nyt Poika on ollut pari iltaa ihan hissukseen, ei ole liiemmin huutanut tai kiljunut, taitaa olla vähän kausiluonteista tämäkin niinkuin esim. syöminen pojallamme on. Nyt illat menee siihen kun poika ei haluaisi asettua nukkumaan, sängystä nousee kymmeniä kertoja ylös ja on vailla juomaa ja syötävää vaikka iltapalat ois syöty hyvin. Ihan kuin keksisi tekosyitä ettei tarvitsisi nukkumaan alkaa :) sehän nyt on normaalia lapsilla ja hyvä että jotain normaaliakin on välillä!! - poikani
Aikku kirjoitti:
Oyssissa ollessa meiltä kysyttiinkin tuota että vaikuttaako kovat äänet negatiivisesti poikaan, ja ehdotettiin korvatulppia, mutta ei. Vika ei ole äänissä. Illalla muutenkin on tv pienellä eikä muistakaan häiriöitä ole.
Musikin kuunteleminen sai ennen pojan rauhoittumaan paikalleen mutta nykyään laittaa heti soittimen kiinni ja hermostuu kun musikki alkaa soida (ei isolla). Kuitenkin päiväkodissa tykkää kuunnella kun lastentarhaope soittaa kitaraa.
Nyt Poika on ollut pari iltaa ihan hissukseen, ei ole liiemmin huutanut tai kiljunut, taitaa olla vähän kausiluonteista tämäkin niinkuin esim. syöminen pojallamme on. Nyt illat menee siihen kun poika ei haluaisi asettua nukkumaan, sängystä nousee kymmeniä kertoja ylös ja on vailla juomaa ja syötävää vaikka iltapalat ois syöty hyvin. Ihan kuin keksisi tekosyitä ettei tarvitsisi nukkumaan alkaa :) sehän nyt on normaalia lapsilla ja hyvä että jotain normaaliakin on välillä!!on jo 33 vuotias, hänkin sai nuorempana sellaisia raivokohtauksia, mutta on tänäpäivänä kuin itse rauhallisuus, en nykyjään enään etes ajattele että hän olisi autisti.
Ainut on että hän ei puhu, lopetti puhumisen noin 7-8 vuotiaana eikä ole sen jälkeen sanonut sanaakaan.
Luulen että kaikki tämmöiset raivokohtaukset ja pakkomielteet mitä autisteilla on, jäävät iän myötä pois, tai ainakin vähenevät, niin ainakin on meillä ollut. - aikansa kutakin
poikani kirjoitti:
on jo 33 vuotias, hänkin sai nuorempana sellaisia raivokohtauksia, mutta on tänäpäivänä kuin itse rauhallisuus, en nykyjään enään etes ajattele että hän olisi autisti.
Ainut on että hän ei puhu, lopetti puhumisen noin 7-8 vuotiaana eikä ole sen jälkeen sanonut sanaakaan.
Luulen että kaikki tämmöiset raivokohtaukset ja pakkomielteet mitä autisteilla on, jäävät iän myötä pois, tai ainakin vähenevät, niin ainakin on meillä ollut.Itekion nuorempana ajattelin, että puhe on tarpeetonta, silloin kun ei ole asiaa. Edelleenkin on vikea saada minua puhumaan, kun pidän puhumista jonnin joutavana ajan haaskaamisena. Ihmettelen, kun kännykkäkansa jaksaa tuntikaudet pälpättää aivan turhasta. Kun kännykkää en hankkinut - työkverit hommasivat semmoisen että minut tavottaisivat, kun joskus saatan kadota. Itse en edes huomaa sitä. Saatan vain istua tietokonepäätteen takana ja naputella kuten nyt...
Noi psykoosilääkkeet on siis aivan viho-viho-viimeisiä mitä minä antaisin omalle jälkikasvulle. Tosiaan, itsekin pidän lääkkeiden käyttökynnyksen niin korkeana etten ota edes normaaleja päänsärkylääkkeitä.
Jos ainoa haitta pojan kiljumisesta on naapureiden kotirauha, niin minun puolesta ne voisi aivan rauhassa kosahtaa siihen.
Tuntuu vähän siltä etten voi muuta kun toivoa voimia ja jaksamista sinulle. Jos ja kun muutat sinne rivitaloon, niin kannattaa valita sellainen paikka jossa asuu paljon vanhuksia. Ne kun ei kuule niin hyvin.- tätsynen
vai ei vanhukset kuule. Mun 88-vuotiaalla äidilläni on kyllä niin terävä kuulo, että oksat pois. Lääkärit ja hoitajat aina huutaa sille, kun luulee ettei se kuule, ja se ärsyttää sitä tosi paljon.
Ei se kotirauha ole mikään mitätön juttu.
Yhtä paljon naapureita häiritse meteli oli sen syy sitten autismin huutelu tai kännisen örvellys, jos se on jatkuvaa. Ymmärtämys loppuu jos pitäis itse tehdä töitä tai nukkua ja naapurissa aina vaan mekastetaan. Ei ne desibelit katso kenen suusta se meteli tulee. - ahdasmielinen
Naapureidenhan niitä lääkkeitä mielestänne ilmeisesti pitäisikin syödä että jaksaisivat kuunnella jälkikasvunne taukoamatonta ulinaa ja paiskomista. Me muutimme asuntoon jossa oli tällainen naapuri rasite,asia selvisi meille kyllä aika nopeasti mmton jälkeen...elämä on ollut yhtä helvettiä siitä lähtien. Ei ole täyttä kovaa vuokraa maksavien naapureiden asia kuunnella jatkuvaa elämää haittaavaa ulinaa ja rynnimistä, meille on aivan sama uliseeko siellä koira vai ihminen,häiriö on aivan samanlainen.
- solidaarinen
Tyhmyydestä sakotetaan. Muuttakaa pois.
- Miksi on?
Nelivuotias ei televisiota tarvitse.
- gujoöi
Kovaa vuokraa maksavat voivat valita asuinpaikkansa eli muuttaa muualle.
- Aspergerinfo
Meillä täälläpäin naapurit ovat ymmärtäneet erittäin hyvin autistisuuteni; autistisuuteen ei kuulu kiljuminen eikä tahallinen naapureiden häirintä missään nimessä. Jos jostain asunnosta kuuluu häiritseviä ääniä 22-07 välillä kannattaa ottaa yhteyttä isännöitsijään, joka selvittää mistä äänet ja miksi kuuluvat. Kehitysvammaisuudesta kärsivä ei aina voi hallita äänikäyttäytymistään, mikä asia on vanhempien vastuulla hoitaa asuintalonsa isännöitsijän kanssa kuntoon. Autistinen ihminen on tavallisimmin hiljainen sekä syrjäänvetäytyvä eikä aiheuta häiriötä ympäristölleen.
Naapureiden, jotka kokevat ylimääräisten äänten häiritsevän omaa asumistaan taloyhtiössä, tulisi tänne kirjoittamisen sijaan ottaa yhteyttä suoraan niihin tahoihin, jotka ovat SOLIDAARISESSA vastuussa ko. asuinyhteisöstä.
Ketjusta on poistettu 1 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Suomi on täysin sekaisin
Jo ties monettako päivää hirveä itku ja poru jostain helvetin nilviäisistä. https://www.is.fi/taloussanomat/art-20000104504839Ensimmäisestä kohtaamisesta saakka
minulla on ollut hämmentynyt olo. Miten voit tuntua siltä, että olisin tuntenut sinut aina? Sinun kanssasi on yhtä aikaa151722Aivan täysin tahallinen teko
Ei mitään puolusteluja, eikä selittelyitä. Kuljettajalle kerrottiin asiasta siinä paikanpäällä, mutta silti hän ajoi ves941468Suomussalmi saatu vihdoin maailmankartalle!
Nyt kun Suomussalmi on vihdoin viimein saatu ennennäkemättömällä tavalla maailman tietoisuuteen niin voitaisiin järjestä531359Olet saanut minut sekoamaan
Tunteiden ristiaallokossa vellominen on ollut melkoinen kokemus. Ei kukaan ole saanut minua niin raiteiltaan kuin sinä.221326Mainehaitta metsäkonefirmalle
Hukkajoen tapahtumista liikkuu paljon huhuja. Eikö kannattaisi julkaista raakkuja tuhonneen metsäkoneyrityksen nimi, kos531218Oho! Maajussi-Kallelta pakit saanut morsioehdokas Miss Suomi -kisoissa! Tunnistaisitko hänet nyt?
Hmm, tunnistaisitko?!? Onnea missihulinoihin! Lue lisää ja katso kuvat: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-maajussi-01075Myönnän sinulle nyt
Että olen erittäin mustasukkainen sinusta jo nyt. Ikävä on tämä tunne, kun tietämättömyyden solista nousee myrkkyä miele541000Pysytäänkö nainen
edelleen yhtä viileän tyynenä kun nähdään. Uskotko että tahtoessani saisin murettua tyyneytesi hyvin helposti.57885Olen käyttäytynyt ristiriitaisesti
eikä minusta varmaankaan ota mitään selvää. Se johtuu siitä, kun järki sanoo ei, ei, ei ja sydän sanoo kyllä, kyllä, kyl60859