Tätä aihetta on varmaan pyöritelty ennenkin tällä palstalla mennen ja tullen, mutta nostetaanpa taas kissa pöydälle:
Kirjoitan kirjan, saan kustannussopimuksen. Olen esikoiskirjailija. Minkälaisen sopimuksen saan? Kuinka paljon rahaa saan? Olettaen että olen keskivertotyyppi - kirjoja painetaan keskivertomäärä.
Käsi sydämelle, kirjoitatteko saadaksenne joskus tulevaisuudessa lisätienestiä? Kirjoitatteko saadaksenne joskus tulevaisuudessa kunniaa? Kirjoitatteko voidaksenne todistaa itsellenne, että pystytte siihen? Kirjoittaako kukaan, koska rakastaa kirjoittamista? Itse en rakasta kirjoittamista, se on työtä - kirjoitan kolmesta ensin mainitusta syystä.
Kirjoittaminen ja raha
30
1616
Vastaukset
- scarabaeus
Kirjoittaminen on minulle vasta muutaman vuoden ajan ollut rakas harrastus. Kirjoitan paljon ja hyvinkin erilaisia tekstejä. Olen osallistunut kaikenlaisiin kirjoituskilpailuihinkin ja käynyt muutamilla luovan ym. kirjoituskursseilla.
Olen joskus aiemmin kirjoittanut tällä palstalla näin:
“Jostain nettisivuilta luin, että kohderyhmä on hyvä itse valita... mutta tiedä häntä... siinä oli jotenkin niin esimerkkinä, että ajattelee pyramidia, alin taso roskakirjallisuutta ja keskitaso best-seller ja ylin taso sitten timanttia (joka ei saa niinkään lukijoita vaan gloriaa).
Jotenkin näin siis se meni.”
Jos ajattelen että joskus itse olisin tuolla pyramidilla, niin se olisi kyllä sitten tuo keskitaso ja erittäin mieluusti se vuoden paras bestseller.
Kiitos kysymästä!- Rahalla ei saa rakkautta
Kyllä minusta olisi mukavaa, jos tekemästäni työstä maksesttaisiin edes joku korvaus, vaikken päätoimiseksi kirjailijaksi aiokaan.
Kirjoitan nyt, koska minusta tuntuu hyvältä kirjoittaa.
JA jos siitä on mahdollisuus saada edes pieni taloudellinen korvaus, otan se enemmän kuin iloisena vastaan.
Glorialla ei pitkälle pötkitä tässä materialistisessa maailmaassa.
Enkä edes pidä suitsutuksesta.
Enkä varsinkaan huomion keskipisteenä olemisesena.
JA jos voisi välttää julkisuuden saatuaan tekstin julkaistuksi, olisi se ihan älyttömän mukavaa.
Että joo, raha on ihan kiva apuväline onnellisuuteen, vaikka ihan pienikin summa, kiitos ;)
Vaikka tekstiänihän ei ole siis julkaistu ja todennäköisesti ei julkaistakaan, mutta JOS...
- Esikoiskirj.
Sopimus suurinpiirtein: 0,20 * kirjan hinta / 2 - 8%.
Rahaa ei tule paljon, koska kirjaa tuskin myydään paljon.
Kirjoitan, koska se on ainoa tapa analysoida elämää ja paljastaa sen valheet.- Xbox
En koskaan ole kirjoittanut rahan takia. Sivutoiminen tulohan kirjoittaminen on, mutta oma mielenkiintoni aina ollut vain taide itsessään.
Ehkä ajattelisin eri tavalla jos kirjailijuus olisi päätoimista. Nyt en ole sidottu tiukkoihin kirja per vuosi tahteihin, vaan tahdin vapaus on luovaa vapautta.
Kirjoittamisen motiivit ovat varmaan hyvin erilaisia eri kirjailijoilla. Pistäisin painopisteen kysymykseen, miten haluan kirjallisuushistoriaa jatkaa. Jollekin se voi olla pokkareiden kirjoittamista viihdekirjallisuuspuolella, jollakin toisella uteliaisuus on runoteosten kirjoittaminen.
Kirjoittamisen ja rahan suhde riippuu vastaanotosta. Jos esikoiskirjailija saa erityisen hyvän myynnin, suhde kirjoittamiseen saattaa muuttua kirjailijalla ja myös kustantajalla. - BTDT
Tuota, mistä olet tuon kaavan saanut?
Ja meneekö tuo siis niin että 0,2 kertaa kirjan hinta JAETTUNA 2-8 prossalla. Eli onko tuo kauttaviiva jakoviivana tuossa?
Ei meinaan vaikuta kauhean järkevältä laskutavalta tuolla lailla, mutta ehkä ymmärsin väärin...ei olisi ensimmäinen kerta kun matikasta on kyse. - melkoisen
järjetöntä, koska ilman kirjailijaa ei takuulla ole mitään myytävää, niin ihan järjettömän pieni korvaus, pitäisihän sen olla prosentteja tuotosta. Miten kirjailijat suostuu tällaiseen, kun nykyaikana omakustantaminen ei ole kallistakaan. Esim. nimekäs kirjailija, miksei omakustanna.
- ehkä kannata
melkoisen kirjoitti:
järjetöntä, koska ilman kirjailijaa ei takuulla ole mitään myytävää, niin ihan järjettömän pieni korvaus, pitäisihän sen olla prosentteja tuotosta. Miten kirjailijat suostuu tällaiseen, kun nykyaikana omakustantaminen ei ole kallistakaan. Esim. nimekäs kirjailija, miksei omakustanna.
jo pelkän kirjallisen eliittimaailman torjunnan takia. Jos haluaa ammatin kirjailijan työstä, on mielekästä toimia sellaisten sidosryhmien kanssa, jotka sanktioivat sinut kulttuurisesti merkittäväksi tuottajaksi. Esim. Suomen Kirjailijaliitto, valtion taiteen keskustoimikunta, isoimmat lehdet ja niiden kriitikot, kirjastoväki jne. Omakustantamista eivät nämä ryhmät ota tosissaan. Miksi nimekäs kirjailija haluaisi omakustantajaksi, hänen tehtävänsä ja nautintonsa on taiteen sisältötuottamisessa, kustantajan markkinointikoneisto ja käännöskoneisto hoitaa muuan osuuden. Harvoin omakustantajalla on käännösverkosto halussaan...
Ja taas kerran, ihmettelen miksi taidemaailmakeskusteluissa raha nostetaan niin suureen merkitykseen. Ymmärtäisin jos keskustelisimme juristien tai ekonomien maailmoista, mutta taide on tunnetusti Suomessa huonosti palkattu ala. Motiivit ovat muualla kuin rahassa. Itse taide on se ydin.
Taiteen tekemiseen liittyy taiteen tuntemus, kommunikointi taidehistorian, filosofian, estetiikan kanssa. Kuvataiteen, klassisen musiikin, teatterin kohdalla tämä on itsestäänselvää keskustelussa, mutta kirjailijan työssä tämä näillä palstoilla unohtuu, miksi? Johtuneeko siitä, että muilla taiteen aloilla on taidekorkeakoulunsa, kirjailijan työssä sellaista ei ole. Ehkei se ole tarpeenkaan. Alalle toki tulee ammattilaisia ilman tutkintoa. - esimerkin antanut
BTDT kirjoitti:
Tuota, mistä olet tuon kaavan saanut?
Ja meneekö tuo siis niin että 0,2 kertaa kirjan hinta JAETTUNA 2-8 prossalla. Eli onko tuo kauttaviiva jakoviivana tuossa?
Ei meinaan vaikuta kauhean järkevältä laskutavalta tuolla lailla, mutta ehkä ymmärsin väärin...ei olisi ensimmäinen kerta kun matikasta on kyse.Tarkennus: Kirjan hinnaksi määritellään julkaistaessa vaikka 20 EUR.
Kirjakauppa saa sitä hintaan 10 EUR/kpl.
Tästä 10 eutosta vähennetään 8% liikevaihtovero, jolloin saadaan summaksi 9,20 EUR.
Kirjailijan osuus tästä summasta on n. 20%.
Siis 0,2 * 9,20 EUR = 1,84 EUR. ehkä kannata kirjoitti:
jo pelkän kirjallisen eliittimaailman torjunnan takia. Jos haluaa ammatin kirjailijan työstä, on mielekästä toimia sellaisten sidosryhmien kanssa, jotka sanktioivat sinut kulttuurisesti merkittäväksi tuottajaksi. Esim. Suomen Kirjailijaliitto, valtion taiteen keskustoimikunta, isoimmat lehdet ja niiden kriitikot, kirjastoväki jne. Omakustantamista eivät nämä ryhmät ota tosissaan. Miksi nimekäs kirjailija haluaisi omakustantajaksi, hänen tehtävänsä ja nautintonsa on taiteen sisältötuottamisessa, kustantajan markkinointikoneisto ja käännöskoneisto hoitaa muuan osuuden. Harvoin omakustantajalla on käännösverkosto halussaan...
Ja taas kerran, ihmettelen miksi taidemaailmakeskusteluissa raha nostetaan niin suureen merkitykseen. Ymmärtäisin jos keskustelisimme juristien tai ekonomien maailmoista, mutta taide on tunnetusti Suomessa huonosti palkattu ala. Motiivit ovat muualla kuin rahassa. Itse taide on se ydin.
Taiteen tekemiseen liittyy taiteen tuntemus, kommunikointi taidehistorian, filosofian, estetiikan kanssa. Kuvataiteen, klassisen musiikin, teatterin kohdalla tämä on itsestäänselvää keskustelussa, mutta kirjailijan työssä tämä näillä palstoilla unohtuu, miksi? Johtuneeko siitä, että muilla taiteen aloilla on taidekorkeakoulunsa, kirjailijan työssä sellaista ei ole. Ehkei se ole tarpeenkaan. Alalle toki tulee ammattilaisia ilman tutkintoa.Taidealalla maksetaan hyvin vähän, se pitää paikkansa. Kuinka moni täällä luki kuinka paljon melko tunnetutkin bändit saavat keikkapalkkioksi? Summat alkoivat 5000€:stä ja siitä kun lasketaan pois bensat, roudarien palkat, muut taksat ja jaetaan summa n. 5 jäsenen kesken, niin ei siinä paljoa käteen jää.
Sama koskee muitakin taidealoja. Kuulin erään lastenkirjailijan saavan jokaisen kirjansa myynnistä 5% ja olen sen tiedon kanssa silti lähtenyt kirjoittamaan kirjaa. Minua ei niinkään kiinnosta se raha, vaikka lisätulot olisivatkin plussaa, vaan haluan, että kirjaani luetaan. Tulen katsomaan tilastoja ja olemaan riemuissani, jos joskus kirjani ostaa edes kolmekymmentä henkeä.
Tottakai minun pitää ensin saada kirja kustantajalla läpi, mutta minä kyllä ajattelin ottaa melkein minkälaisen sopimuksen vastaan tahansa. Jos satun voimaan kilpailuttamaan, niin hyvä niin, mutta en pidä sitä todellisuuden kannalta realistisena toivona.
Taide ennen kaikkea.- ja kutsumus
ehkä kannata kirjoitti:
jo pelkän kirjallisen eliittimaailman torjunnan takia. Jos haluaa ammatin kirjailijan työstä, on mielekästä toimia sellaisten sidosryhmien kanssa, jotka sanktioivat sinut kulttuurisesti merkittäväksi tuottajaksi. Esim. Suomen Kirjailijaliitto, valtion taiteen keskustoimikunta, isoimmat lehdet ja niiden kriitikot, kirjastoväki jne. Omakustantamista eivät nämä ryhmät ota tosissaan. Miksi nimekäs kirjailija haluaisi omakustantajaksi, hänen tehtävänsä ja nautintonsa on taiteen sisältötuottamisessa, kustantajan markkinointikoneisto ja käännöskoneisto hoitaa muuan osuuden. Harvoin omakustantajalla on käännösverkosto halussaan...
Ja taas kerran, ihmettelen miksi taidemaailmakeskusteluissa raha nostetaan niin suureen merkitykseen. Ymmärtäisin jos keskustelisimme juristien tai ekonomien maailmoista, mutta taide on tunnetusti Suomessa huonosti palkattu ala. Motiivit ovat muualla kuin rahassa. Itse taide on se ydin.
Taiteen tekemiseen liittyy taiteen tuntemus, kommunikointi taidehistorian, filosofian, estetiikan kanssa. Kuvataiteen, klassisen musiikin, teatterin kohdalla tämä on itsestäänselvää keskustelussa, mutta kirjailijan työssä tämä näillä palstoilla unohtuu, miksi? Johtuneeko siitä, että muilla taiteen aloilla on taidekorkeakoulunsa, kirjailijan työssä sellaista ei ole. Ehkei se ole tarpeenkaan. Alalle toki tulee ammattilaisia ilman tutkintoa.Minusta on aikansa elänyt tälläinen kutsumus ajattelu.
Ilman muuta suurin nautinto tulee sisällön tuottamisesta, mutta vain idiootti suostuu tekemään jatkuvasti työtä ilman ansaittua korvausta.
Taide ja kirjallisuus ovat ammattina ihan yhtä merkittävässä roolissa elinkeinona, kuin muutkin ammatit, jos kysymyksessä on todellakin taide pääelinkeinona.
Ei kai suurin osa kirjallisuuden ammattilaisistakaan elä kirjoittamalla sitä mitä eniten haluaisivat, vaan tekemällä siinä sivussa muutakin, joka ei ole niin innoittavaa.
Kai se on ihan sama joka ammatissa.
Jo kutsumuksena, ilman korvausta haluaa tehdä jotain työtä, sitä kutsutaan vapaaehtoistyöksi.
Kukaan ammattilainen ei tee työtään ilman, että haluaisi siitä korvauksen.
Jos kysymyksessä on pelkkä hyvänolon tuottaminen, silloin kai on ihan sama tekeekö omakustanteen tai vapaaehtoistyötä.
Jos kysymyksessä on ammatti, ei kai kukaa ole niin hölmö että tekisi sitä ilman palkkaa.
EN minä ainakaa.
Minusta suomessa taiteen tekeminen on alipalkattua.
Niin kauan kun kirjailijat (taiteilijat) itse alistuvat tekemään taidetta nälkäpalkalla maksimoiden kurjuuttaan, hyväksytään se, ettei taide elämää ylläpitävänä, terapeuttisena ja virikkeitä antavana, ihmisen elämänlaatua parantavana elementtinä taiteilijalle itselleen ole minkään arvoista.
Aleksis Kiven aikakausi on armotta ohi.
Minä ainakin arvotan itseni ja tehdyn työni niin korkealle, että haluan siitä myös jonkilaisen korvauksen.
Rahana, joka ylläpitää omaa elintasoani edes minimissään ja siten mahdollistaa kirjoittamisen.
EIhän enää kukaan kai ajattele, että hoitoala on kutsumus, missä rahalla ei ole merkitystä.
EI kai kukaan enää ajattele että taide ammattina on kutsumus, josta ei tarvitse maksaa, koska taide itsessään nousee pelkästä tekemisen ilosta?
Edellisessä tekstissä viitataan erityisesti kirjailijoihin, mutta minusta sama pätee kyllä ihan kaikkeen taiteeseen.
Eli,
Minä halua tehdystä työstä myös korvauksen.
Minun aikani on arvokasta.
Vaikken gloriaa ja järjetöntä rikkautta haluakaan.
Palaute on mielettömän tärkeä, muttei se paljon lämmitä, kun vuokra on maksamatta.
Minusta taiteilijoiden pitäisi puolustaa paljon tiukemmin tässä suhteessaan oikeuksiaan.
Siksi rahasta puhuminen kirjallisuudenkaan yhteydessä ei ole tyhjänpäiväistä.
Vaikkei se arvo sinäänsä olekaan.
Taiteilijoidenkin pitää elää. - Bernard Urhea
ja kutsumus kirjoitti:
Minusta on aikansa elänyt tälläinen kutsumus ajattelu.
Ilman muuta suurin nautinto tulee sisällön tuottamisesta, mutta vain idiootti suostuu tekemään jatkuvasti työtä ilman ansaittua korvausta.
Taide ja kirjallisuus ovat ammattina ihan yhtä merkittävässä roolissa elinkeinona, kuin muutkin ammatit, jos kysymyksessä on todellakin taide pääelinkeinona.
Ei kai suurin osa kirjallisuuden ammattilaisistakaan elä kirjoittamalla sitä mitä eniten haluaisivat, vaan tekemällä siinä sivussa muutakin, joka ei ole niin innoittavaa.
Kai se on ihan sama joka ammatissa.
Jo kutsumuksena, ilman korvausta haluaa tehdä jotain työtä, sitä kutsutaan vapaaehtoistyöksi.
Kukaan ammattilainen ei tee työtään ilman, että haluaisi siitä korvauksen.
Jos kysymyksessä on pelkkä hyvänolon tuottaminen, silloin kai on ihan sama tekeekö omakustanteen tai vapaaehtoistyötä.
Jos kysymyksessä on ammatti, ei kai kukaa ole niin hölmö että tekisi sitä ilman palkkaa.
EN minä ainakaa.
Minusta suomessa taiteen tekeminen on alipalkattua.
Niin kauan kun kirjailijat (taiteilijat) itse alistuvat tekemään taidetta nälkäpalkalla maksimoiden kurjuuttaan, hyväksytään se, ettei taide elämää ylläpitävänä, terapeuttisena ja virikkeitä antavana, ihmisen elämänlaatua parantavana elementtinä taiteilijalle itselleen ole minkään arvoista.
Aleksis Kiven aikakausi on armotta ohi.
Minä ainakin arvotan itseni ja tehdyn työni niin korkealle, että haluan siitä myös jonkilaisen korvauksen.
Rahana, joka ylläpitää omaa elintasoani edes minimissään ja siten mahdollistaa kirjoittamisen.
EIhän enää kukaan kai ajattele, että hoitoala on kutsumus, missä rahalla ei ole merkitystä.
EI kai kukaan enää ajattele että taide ammattina on kutsumus, josta ei tarvitse maksaa, koska taide itsessään nousee pelkästä tekemisen ilosta?
Edellisessä tekstissä viitataan erityisesti kirjailijoihin, mutta minusta sama pätee kyllä ihan kaikkeen taiteeseen.
Eli,
Minä halua tehdystä työstä myös korvauksen.
Minun aikani on arvokasta.
Vaikken gloriaa ja järjetöntä rikkautta haluakaan.
Palaute on mielettömän tärkeä, muttei se paljon lämmitä, kun vuokra on maksamatta.
Minusta taiteilijoiden pitäisi puolustaa paljon tiukemmin tässä suhteessaan oikeuksiaan.
Siksi rahasta puhuminen kirjallisuudenkaan yhteydessä ei ole tyhjänpäiväistä.
Vaikkei se arvo sinäänsä olekaan.
Taiteilijoidenkin pitää elää.Suomessa apurahajärjestelmä ammattitaiteilijoille. Mutta apurahan tukijärjestelmä koskettaa pientä joukkoa kirjailijoista, suurin osa jää ulkopuolelle pitemmissä apurahoissa.
Kulutettua aikaa ja siitä saava korvausta ei voi mitata samoilla puntareilla kuin muissa ammateissa, esim. juristien palkkiot tai kirurgin.
Kirjailijat ovat pitkän ammattihistoriansa aikana yrittäneet monia konsteja sponsoroida työtään. Turhaan. Harva on saanut mesenaatin, joka heidän työtään tukisi. Niinpä se on kirjailijan työn haastavin osa.
Ehdotukseni?
Kirjoittaa toisen ammatin ohessa. - kustantaja vaati
Bernard Urhea kirjoitti:
Suomessa apurahajärjestelmä ammattitaiteilijoille. Mutta apurahan tukijärjestelmä koskettaa pientä joukkoa kirjailijoista, suurin osa jää ulkopuolelle pitemmissä apurahoissa.
Kulutettua aikaa ja siitä saava korvausta ei voi mitata samoilla puntareilla kuin muissa ammateissa, esim. juristien palkkiot tai kirurgin.
Kirjailijat ovat pitkän ammattihistoriansa aikana yrittäneet monia konsteja sponsoroida työtään. Turhaan. Harva on saanut mesenaatin, joka heidän työtään tukisi. Niinpä se on kirjailijan työn haastavin osa.
Ehdotukseni?
Kirjoittaa toisen ammatin ohessa.Iso kustantaja nimenomaan vaati, että en käy päivätöissä, jotta ehtisin kirjoittaa heille kirjoja kirjailijana.Sanoivat suoraan, että eivät ota jos joku päivätyö on.Sanoivat, että kirjailijan työnä on kirjoittaa kirjoja. Mutta sillä ei tosiaankaa elä.Oli sitten pakko hankkia lisäksi mesenaatti, joka tosin ei käsitä kirjoistani yhtään mitään eikä ole niistä kiinnostunut.
- rahaonhyvästä
Normaalista romaanista (n. 30e kirjakaupassa) krijailijalle jää sopimuksesta riippuen n. 3e käteen (miinus verot tietenkin). Valitettavasti matematiikka ei toimi niin, että jos myyt 1500 kpl (normaali esikoiskirjan myyntimäärä) saisit 4500 euroa, sillä osa kirjoista myydään täydellä hinnalla, osa alennuksella. 30 euron arvoinen kirja saattaa olla jo seuraavana keväänä 10 eurolla myynnissä. Tästä kympin kirjasta kirjailija saa n. 1 euron.
Yleensä kustannussopimusta allekirjoitettaessa kustantamo maksaa muutaman tonnin ennakon, joka siis vähennetään seuraavana kesänä tilitettävistä palkkioista.
Melkoista penneillä pelaamista jos ei tee sofioksasia.
Apurahajärjestelmä on sitten asia erikseen. Sitä ei pidä väheksyä, mutta monissa apurahoissa vaaditaan, että kirjailija ei ole päivätöissä.
Onnea matkaan.- Xbox
Suurimman osan kirjoistani olen kirjoittanut virkavapaalla apurahan "turvin". Tietenkin apurahasumma kuukaudessa on vähemmän kuin päivätyössä, mutta sen avulla kuitenkin on voinut irrottautua vapaan kirjailijan työhön ilman, että perhe-elämän talous on ihan tolkuttomasti mennyt miinukselle.
Mutta kuten joku aiemmin totesi tätä ketjussa, ei rahan vaan taiteen takia... - toho
Xbox kirjoitti:
Suurimman osan kirjoistani olen kirjoittanut virkavapaalla apurahan "turvin". Tietenkin apurahasumma kuukaudessa on vähemmän kuin päivätyössä, mutta sen avulla kuitenkin on voinut irrottautua vapaan kirjailijan työhön ilman, että perhe-elämän talous on ihan tolkuttomasti mennyt miinukselle.
Mutta kuten joku aiemmin totesi tätä ketjussa, ei rahan vaan taiteen takia...miten sää jaksat tällä palstalla roikkua jos olet saanut jo useita kirjoja julkaistua? täällä on niin tylsää ja niin tyhmät jutut että itte en kyllä kävis täällä edes leuhkimassa jos olisin kirjailija XD
oletan että et ole saanut kirjailijaliiton jäsenyyttä edellyttäviä apurahoja koska silloin olisi jäsen ja hengailisit kai heidän keskustelusivullaan? vai onko niillä vielä tyhmemmät jutut kuin täällä? - Xbox
toho kirjoitti:
miten sää jaksat tällä palstalla roikkua jos olet saanut jo useita kirjoja julkaistua? täällä on niin tylsää ja niin tyhmät jutut että itte en kyllä kävis täällä edes leuhkimassa jos olisin kirjailija XD
oletan että et ole saanut kirjailijaliiton jäsenyyttä edellyttäviä apurahoja koska silloin olisi jäsen ja hengailisit kai heidän keskustelusivullaan? vai onko niillä vielä tyhmemmät jutut kuin täällä?En koe palstaa tylsänä ja yritän omalta osaltani aloittaa kirjailijan uran alussa olevia kirjoittajia. Kun aikanaan aloitin kirjoittamisen, ei tämmöisiä palstoja ollut ja niistä olisi minulle ollut paljonkin iloa. Ei kai siinä ole mitään väärää jos kokeneempi kirjoittaja on joukossa mukana?
Leuhkimassa? En nyt kokisi niinkään. Jokainen joka on taideammatissa mukana tuskin kokee debyyttiään ja sen jälkeen muita teoksiaan tai niiden mainitsemista leuhkimisena.
Suomen Kirjailijaliiton jäsenenä olen ollut monta vuotta. Keskustelupalsta siellä on hyvin erilainen kuin täällä, vakavampi etten sanoisi.
Mutta tietysti jos Kirjailijaliiton jäseniltä on kiellettyä kommentoida täällä, poistun sivummalle. Outoa. - toho*
Xbox kirjoitti:
En koe palstaa tylsänä ja yritän omalta osaltani aloittaa kirjailijan uran alussa olevia kirjoittajia. Kun aikanaan aloitin kirjoittamisen, ei tämmöisiä palstoja ollut ja niistä olisi minulle ollut paljonkin iloa. Ei kai siinä ole mitään väärää jos kokeneempi kirjoittaja on joukossa mukana?
Leuhkimassa? En nyt kokisi niinkään. Jokainen joka on taideammatissa mukana tuskin kokee debyyttiään ja sen jälkeen muita teoksiaan tai niiden mainitsemista leuhkimisena.
Suomen Kirjailijaliiton jäsenenä olen ollut monta vuotta. Keskustelupalsta siellä on hyvin erilainen kuin täällä, vakavampi etten sanoisi.
Mutta tietysti jos Kirjailijaliiton jäseniltä on kiellettyä kommentoida täällä, poistun sivummalle. Outoa.puhalla herne nenästäsi, en tarkoittanut ettetkö saisi olla palstalla tai että olisit leuhkinut, puhuin siitä mitä itse tekisin tai en tekisi jos olisin kirjailija :D eli että MINÄ en jaksaisi roikkua tällä palstalla ja MINÄ en kävisi täällä edes leuhkimassa kirjoillani, jota EN siis sanonut SINUN tekevän. älä pliis lue rivien välistä sellaista mitä siellä ei oikeesti ole. anna vain neuvojasi, itsekin luen niitä mielelläni.
- Loop
Mielenkiintoisia vastauksia. Kallistun samalle kannalle kuin henkilö, joka kirjoitti Raha ja kutsumus otsakkeen alla.
Vähältä kuulostaa nuo summat mitä esikoiskirjailija teoksestaan todennäköisesti saa. Kustantamoille tulee niin paljon käsikirjoituksia, että taitaa olla niin, ettei enemmistö kirjailijatyrkyistä edes tiedä kuinka vähän alalla voi todellisuudessa tienata. Epäilen että kaikilla olisi tunteen paloa kirjoittamista kohtaan, halua jättää merkkinsä historiaan jne. Mainetta ja mammonaa, en epäile hetkeäkään etteikö suurin osa meistä kirjailijanaluista olisi näiden kahden asian perässä. - tämän
Kun saat kustannussopimuksen isolta kustantajalta saat käsikirjoituksen allekirjoitusten jälkeen muutamassa päivässä n.800 e, josta pois omat verosi. Saman summan saat kun kirjasi ensimmäinen painos on ilmestynyt vuoden päästä- siitä vuoden päästä kesäkuussa saat summan joka riippuu myynnistäsi, itse saan 69 senttiä/kirja kertaa tietenkin painosmäärä.Kolmen vuoden ja kolmen kirjan päästä siitä alat luultavasti saada apurahoja, 1000-3500/ vuosi ja kutsun Afrikkaan kirjailijataloon kirjoittamaan puoleksi vuodeksi saatteena maininta siitä, että saharan hiekka pilaa sandaalisi, joten ota mukaan useammat kengät.Edellytyksenä, että olet liittynyt kirjailijajärjestöihin meriittiesi perusteella.
Itse rakastan kirjoittamista ja jokainen rakastamani kirja menestyy.Pakko kuitenkin on elää ja saada rahaa työstään. Rahojen odottelu vaatii aivan hirveän paljon kärsivällisyyttä-tee työsi nyt ja siitä ehkä kolmen vuoden päästä saat kaikki rahasi vuoden aikavälillä ja tietenkin myös seuraavina vuosina, jos kirjasi myy.- jaetaan vaan
Muistaakseni joku heitto on että esikoisella saa keskimäärin 5000 eskoa, jos olet tehnyt vuoden töitä tuon eteen, ei kuukausipalkaksi paljoa jää.. mutta tietysti pitää muistaa että 10 henkilöä suomessa todella elää kirjoja kirjoittamalla, loput "kirjailijaksi" itseään tituleeraavat elävät erinäisillä apurahoilla.
- oikeissatöissä
jaetaan vaan kirjoitti:
Muistaakseni joku heitto on että esikoisella saa keskimäärin 5000 eskoa, jos olet tehnyt vuoden töitä tuon eteen, ei kuukausipalkaksi paljoa jää.. mutta tietysti pitää muistaa että 10 henkilöä suomessa todella elää kirjoja kirjoittamalla, loput "kirjailijaksi" itseään tituleeraavat elävät erinäisillä apurahoilla.
Tuohon edelliseen tekee mieli muistuttaa, että monet kirjailijat ovat myös ns. oikeissa töissä. Vakituinen palkkatyö on apurahaa huomattavasti parempi tulonlähde, joka tosin hieman syö aikaa ja energiaa kirjoittamisesta (ja sulkee suuren osan apurhaoista pois).
Itse useamman romaanin kirjoittaneena olen aikaisemmin päässyt keskimäärin n. 20 000 euron vuosituloille, jotka eivät siis päätä huimaa. Aloitettuani oikeissa töissä tienaan tuon 20k muiden tulojeni päälle, jolloin homma alkaa tuntua jo hieman järkevämmältä.
Eli, näin vinkkinä: Don't quit your day job! - Tonnitanni
jaetaan vaan kirjoitti:
Muistaakseni joku heitto on että esikoisella saa keskimäärin 5000 eskoa, jos olet tehnyt vuoden töitä tuon eteen, ei kuukausipalkaksi paljoa jää.. mutta tietysti pitää muistaa että 10 henkilöä suomessa todella elää kirjoja kirjoittamalla, loput "kirjailijaksi" itseään tituleeraavat elävät erinäisillä apurahoilla.
5000 euroa! Jösses! Herää! Näet unta!
Jos esikoiskirjailija myy 1000 kpl, se on aivan valtavan hyvä myynti, joka edellyttää tv-tason julkisuutta. Normaali esikoiskirjailija myy hyvällä onnella 500 kpl romaania, runoja 250 kpl. Jos kirjan nettohinta on 10 e ja kirjailija saa siitä 20 prosenttia (joka on hyvin korkea prosenttiluku alalla), se on romaanista 1000 euroa. - herätys
Tonnitanni kirjoitti:
5000 euroa! Jösses! Herää! Näet unta!
Jos esikoiskirjailija myy 1000 kpl, se on aivan valtavan hyvä myynti, joka edellyttää tv-tason julkisuutta. Normaali esikoiskirjailija myy hyvällä onnella 500 kpl romaania, runoja 250 kpl. Jos kirjan nettohinta on 10 e ja kirjailija saa siitä 20 prosenttia (joka on hyvin korkea prosenttiluku alalla), se on romaanista 1000 euroa.20 prosenttia nettomyynnistä ei todellakaan ole mikään "hyvin korkea prosenttiluku alalla".
Suora lainaus Suomen kirjailijaliiton sivuilita:
"Jos palkkio maksetaan ns. nettohinnasta, tulee kirjailijan palkkioprosentti olla vähintään 21%, joskin esikoiskirjailijatkin saavat jo 23%."
Jos ei ole mitään hajua koko hommasta, ei kannata myöskään kirjoittaa. Siinä haaskaa omaa aikaansa -- ja mikä pahinta -- muiden aikaa.
Kustantamon break even -määrä on keskiveroesikoisella n. 1500 kpl. Eli, jos sen alle menee, niin kustantamo tekee persettä. Tähän ei ole laskettu kummoistakaan markkinointibudjettia, eikä oletusta siitä että kirjailija saa "tv-tason julkisuutta". Runot ovat sitten ihan kokonaan eri juttu. Niitä kustantamot julkaisevat muutamaa poikkeusta lukuunottamatta (lue: Taberman) lähinnä yleisen hyvän vuoksi.
Jeesus näitä teinejä, jotka esiintyvät kuin tietäisivät. - toho
herätys kirjoitti:
20 prosenttia nettomyynnistä ei todellakaan ole mikään "hyvin korkea prosenttiluku alalla".
Suora lainaus Suomen kirjailijaliiton sivuilita:
"Jos palkkio maksetaan ns. nettohinnasta, tulee kirjailijan palkkioprosentti olla vähintään 21%, joskin esikoiskirjailijatkin saavat jo 23%."
Jos ei ole mitään hajua koko hommasta, ei kannata myöskään kirjoittaa. Siinä haaskaa omaa aikaansa -- ja mikä pahinta -- muiden aikaa.
Kustantamon break even -määrä on keskiveroesikoisella n. 1500 kpl. Eli, jos sen alle menee, niin kustantamo tekee persettä. Tähän ei ole laskettu kummoistakaan markkinointibudjettia, eikä oletusta siitä että kirjailija saa "tv-tason julkisuutta". Runot ovat sitten ihan kokonaan eri juttu. Niitä kustantamot julkaisevat muutamaa poikkeusta lukuunottamatta (lue: Taberman) lähinnä yleisen hyvän vuoksi.
Jeesus näitä teinejä, jotka esiintyvät kuin tietäisivät.että jos kirjailijanalku ei tunne palkkioperusteita hänen ei ole syytä kirjoittaakaan... hmmm... paha päivä? :D
- Tonnitanni
herätys kirjoitti:
20 prosenttia nettomyynnistä ei todellakaan ole mikään "hyvin korkea prosenttiluku alalla".
Suora lainaus Suomen kirjailijaliiton sivuilita:
"Jos palkkio maksetaan ns. nettohinnasta, tulee kirjailijan palkkioprosentti olla vähintään 21%, joskin esikoiskirjailijatkin saavat jo 23%."
Jos ei ole mitään hajua koko hommasta, ei kannata myöskään kirjoittaa. Siinä haaskaa omaa aikaansa -- ja mikä pahinta -- muiden aikaa.
Kustantamon break even -määrä on keskiveroesikoisella n. 1500 kpl. Eli, jos sen alle menee, niin kustantamo tekee persettä. Tähän ei ole laskettu kummoistakaan markkinointibudjettia, eikä oletusta siitä että kirjailija saa "tv-tason julkisuutta". Runot ovat sitten ihan kokonaan eri juttu. Niitä kustantamot julkaisevat muutamaa poikkeusta lukuunottamatta (lue: Taberman) lähinnä yleisen hyvän vuoksi.
Jeesus näitä teinejä, jotka esiintyvät kuin tietäisivät.Ensinnäkin, en ole teini. Olen kirjailija, joka on julkaissut useita teoksia eri kokoisilta kustantajilta ja tunnen hyvin kymmenien kustantajien toimintaa heidän kustannussopimuksiaan myöten. Toiseksi, on ihan eri asia, mitä kirjailijaliiton nettisivuilla lukee (painostusmielessä kustantajia kohtaan) ja mitä oikeassa maailmassa netin ulkopuolella tapahtuu. Kolmanneksi, 1500 kpl:n myyntilukusi esikoisista ei todellakaan ole koko alan keskiverto, vaan muutaman hyvän esikoiskirjailijan keskinäinen tilasto. Neljänneksi, jos kirjaa myydään alle 1500 kpl, se ei ole välttämättä tappiollinen.
Jeesus näitä esiintyjiä. - Xbox
Tonnitanni kirjoitti:
Ensinnäkin, en ole teini. Olen kirjailija, joka on julkaissut useita teoksia eri kokoisilta kustantajilta ja tunnen hyvin kymmenien kustantajien toimintaa heidän kustannussopimuksiaan myöten. Toiseksi, on ihan eri asia, mitä kirjailijaliiton nettisivuilla lukee (painostusmielessä kustantajia kohtaan) ja mitä oikeassa maailmassa netin ulkopuolella tapahtuu. Kolmanneksi, 1500 kpl:n myyntilukusi esikoisista ei todellakaan ole koko alan keskiverto, vaan muutaman hyvän esikoiskirjailijan keskinäinen tilasto. Neljänneksi, jos kirjaa myydään alle 1500 kpl, se ei ole välttämättä tappiollinen.
Jeesus näitä esiintyjiä.Lainaus aiemmin: "EIhän enää kukaan kai ajattele, että hoitoala on kutsumus, missä rahalla ei ole merkitystä.
EI kai kukaan enää ajattele että taide ammattina on kutsumus, josta ei tarvitse maksaa, koska taide itsessään nousee pelkästä tekemisen ilosta?"
Mielestäni ei ole mielekästä laittaa rinnakkain kahta sisällöltään ja toimintatavaltaan aivan erilaista ammattia: hoitoala ja taideala. Ensinnäkin hoitoalan työehtosopimusmaailma on hyvin erilainen kuin kustantajien, teatterien, TV:n ja muun median kanssa tehtävät sopimusmallit. Ja oleellinen ero: onko kustantaja työantaja, koska hän ei maksa esim. sosiaalikuluja? Ei. Hän on työn tilaaja.
Kutsumus tai ei, harvoin olen tavannut kirjailijaa, joka jättäisi kirjailijan työnsä ja siirtyy rahakkaampaan ammattiin kuin kirjailijaa, joka on jättänyt rahakkaamman työnsä ja siirtynyt vapaaksi kirjailijaksi.
Miten ihmeessä kukaan taideliitto voi taistella kustantajan kanssa, koska se ei toimi työnantajan roolissa?
Kirjoittamisen motiivit, kuten taiteen teon motiivit muutenkin, ovat hyvin monenlaisia. Joillekin se voi todellakin olla myös kutsumus ja se heille sallittakoon. Joillekin talouden ylläpitäjä, se myöskin heille sallittakoon. - tiettunt
Tonnitanni kirjoitti:
Ensinnäkin, en ole teini. Olen kirjailija, joka on julkaissut useita teoksia eri kokoisilta kustantajilta ja tunnen hyvin kymmenien kustantajien toimintaa heidän kustannussopimuksiaan myöten. Toiseksi, on ihan eri asia, mitä kirjailijaliiton nettisivuilla lukee (painostusmielessä kustantajia kohtaan) ja mitä oikeassa maailmassa netin ulkopuolella tapahtuu. Kolmanneksi, 1500 kpl:n myyntilukusi esikoisista ei todellakaan ole koko alan keskiverto, vaan muutaman hyvän esikoiskirjailijan keskinäinen tilasto. Neljänneksi, jos kirjaa myydään alle 1500 kpl, se ei ole välttämättä tappiollinen.
Jeesus näitä esiintyjiä.1500 kpl on melko tarkkaan break even keskikokoisella tai suurella kustantajalla. Sen alle myyvät kirjat ovat siis joko vahingossa tappiollista toimintaa tai harkittu kulttuuriteko. Näin se vaan menee.
Jos olet mennyt lykkäämään nimesi soppariin jossa lukee alle 21%, niin voi voi.
Silmäilin juuri omat kustannusopimukseni muistini virkistykseksi ja ensimmäisessä luki juuri tuo 21%. Sen allekirjoitin nuorena ja innokkaana. Seuraavien kohdalla osasin olla hätäilemättä ja neuvotella prosenttia vähän korkeammalle. Viimeisimmän kohdalla prossat olivat jo 25.
Kustannussopimus on liiketoimintaa siinä missä mikä tahansa muukin. Kaikki on neuvoteltavissa. Hinku vetää nimmari ekaan soppariin on vain monelle niin suuri, etteivät he malta edes lukea paperia kunnolla. Sama sääntö pätee musiikkimaailmassa, joka on sitten oikeasti likaista businessta.
Ajatus siitä, että kustantamot pyrkivät huijaamaan jokaista kokematonta kirjailijanalkua on absurdi. Koska ensimmäiset pari kirjaa eivät todennäköisesti juurikaan tuota kustantamolle voittoa, on kirjailijan pitkäjänteinen kasvattaminen ja kehittäminen kustantamon etu. Pahinta mitä kirjailija voi kustantamolle tehdä on vaihtaa taloa parin kirjan jälkeen,
BTW, se mitä Kirjailijaliiton sivuilla lukee ei ole ihan yhden hailee. Ainakin suurimmat kustantamot (WSOY, Otava, Gummerus, Tammi..) ovat copy/pastenneet melko suoraan kustannussopimuksensa tuosta tekstistä. - paskaa.
tiettunt kirjoitti:
1500 kpl on melko tarkkaan break even keskikokoisella tai suurella kustantajalla. Sen alle myyvät kirjat ovat siis joko vahingossa tappiollista toimintaa tai harkittu kulttuuriteko. Näin se vaan menee.
Jos olet mennyt lykkäämään nimesi soppariin jossa lukee alle 21%, niin voi voi.
Silmäilin juuri omat kustannusopimukseni muistini virkistykseksi ja ensimmäisessä luki juuri tuo 21%. Sen allekirjoitin nuorena ja innokkaana. Seuraavien kohdalla osasin olla hätäilemättä ja neuvotella prosenttia vähän korkeammalle. Viimeisimmän kohdalla prossat olivat jo 25.
Kustannussopimus on liiketoimintaa siinä missä mikä tahansa muukin. Kaikki on neuvoteltavissa. Hinku vetää nimmari ekaan soppariin on vain monelle niin suuri, etteivät he malta edes lukea paperia kunnolla. Sama sääntö pätee musiikkimaailmassa, joka on sitten oikeasti likaista businessta.
Ajatus siitä, että kustantamot pyrkivät huijaamaan jokaista kokematonta kirjailijanalkua on absurdi. Koska ensimmäiset pari kirjaa eivät todennäköisesti juurikaan tuota kustantamolle voittoa, on kirjailijan pitkäjänteinen kasvattaminen ja kehittäminen kustantamon etu. Pahinta mitä kirjailija voi kustantamolle tehdä on vaihtaa taloa parin kirjan jälkeen,
BTW, se mitä Kirjailijaliiton sivuilla lukee ei ole ihan yhden hailee. Ainakin suurimmat kustantamot (WSOY, Otava, Gummerus, Tammi..) ovat copy/pastenneet melko suoraan kustannussopimuksensa tuosta tekstistä.Nykykirjailijoiden tulot kirjoittamisesta ovat keskimäärin 2000 eutoa per vuosi.
Harvaa kirjaa myydään yli 1000 kpl, puolet tai neljäsosa siitä jos sitäkään.. - kutsumusta,
Xbox kirjoitti:
Lainaus aiemmin: "EIhän enää kukaan kai ajattele, että hoitoala on kutsumus, missä rahalla ei ole merkitystä.
EI kai kukaan enää ajattele että taide ammattina on kutsumus, josta ei tarvitse maksaa, koska taide itsessään nousee pelkästä tekemisen ilosta?"
Mielestäni ei ole mielekästä laittaa rinnakkain kahta sisällöltään ja toimintatavaltaan aivan erilaista ammattia: hoitoala ja taideala. Ensinnäkin hoitoalan työehtosopimusmaailma on hyvin erilainen kuin kustantajien, teatterien, TV:n ja muun median kanssa tehtävät sopimusmallit. Ja oleellinen ero: onko kustantaja työantaja, koska hän ei maksa esim. sosiaalikuluja? Ei. Hän on työn tilaaja.
Kutsumus tai ei, harvoin olen tavannut kirjailijaa, joka jättäisi kirjailijan työnsä ja siirtyy rahakkaampaan ammattiin kuin kirjailijaa, joka on jättänyt rahakkaamman työnsä ja siirtynyt vapaaksi kirjailijaksi.
Miten ihmeessä kukaan taideliitto voi taistella kustantajan kanssa, koska se ei toimi työnantajan roolissa?
Kirjoittamisen motiivit, kuten taiteen teon motiivit muutenkin, ovat hyvin monenlaisia. Joillekin se voi todellakin olla myös kutsumus ja se heille sallittakoon. Joillekin talouden ylläpitäjä, se myöskin heille sallittakoon.JOS minä olen tarpeeksi hyvä,
JOS minä saan kirjani julkaistua ja toisekin, jonka juuri laitoin kustantamolle,
JOS yleisö pitää kirjoistani,
JOS saan kirjojani myytyä niin paljon, että voisin jättää tämän paskan leipätyöni ja siirtyä vapaaksi kirjailijaksi.
JOS minä olisin vain vastuussa itsestäni, pärjäisin vieläkin pienemmällä,
Mutta
Toimeentulotukea on turha lähteä hakemaan, ei tule.
Työkkärin täti velvoittaisi minut hyvin äkkiä, ehkä vielä johonkin ikävämpään, kuin nykyinen työni.
Kuinka moni kirjailija on joutunut luopumaan päätoimisesta romaanikirjailijana olemisesta, koska kirjat eivät myy ja apurahasysteemi laahaa?
Minusta tämä nimenomaan on arvokysymys.
Ja poliittinen kysymys.
Kyllä minä ainakin haluan kirjoittaa muillekin kuin itselleni kirjoittamisen palosta.
Minä haluan että kirjojani ostetaan ja niistä pidetään.
Tai sitten voin tyytyä tekemään kirjailijan kutsumustani ihan vaan pöytälaatikkoon omaksi huvikseni ja käydä leipätöissä.
Jos en siis ole tarpeeksi hyvä.
Toki motiiveja on monia, eikä varmaan yhtä ainoaa kenelläkään.
Se olkoot jokaisen oikeus. tiettunt kirjoitti:
1500 kpl on melko tarkkaan break even keskikokoisella tai suurella kustantajalla. Sen alle myyvät kirjat ovat siis joko vahingossa tappiollista toimintaa tai harkittu kulttuuriteko. Näin se vaan menee.
Jos olet mennyt lykkäämään nimesi soppariin jossa lukee alle 21%, niin voi voi.
Silmäilin juuri omat kustannusopimukseni muistini virkistykseksi ja ensimmäisessä luki juuri tuo 21%. Sen allekirjoitin nuorena ja innokkaana. Seuraavien kohdalla osasin olla hätäilemättä ja neuvotella prosenttia vähän korkeammalle. Viimeisimmän kohdalla prossat olivat jo 25.
Kustannussopimus on liiketoimintaa siinä missä mikä tahansa muukin. Kaikki on neuvoteltavissa. Hinku vetää nimmari ekaan soppariin on vain monelle niin suuri, etteivät he malta edes lukea paperia kunnolla. Sama sääntö pätee musiikkimaailmassa, joka on sitten oikeasti likaista businessta.
Ajatus siitä, että kustantamot pyrkivät huijaamaan jokaista kokematonta kirjailijanalkua on absurdi. Koska ensimmäiset pari kirjaa eivät todennäköisesti juurikaan tuota kustantamolle voittoa, on kirjailijan pitkäjänteinen kasvattaminen ja kehittäminen kustantamon etu. Pahinta mitä kirjailija voi kustantamolle tehdä on vaihtaa taloa parin kirjan jälkeen,
BTW, se mitä Kirjailijaliiton sivuilla lukee ei ole ihan yhden hailee. Ainakin suurimmat kustantamot (WSOY, Otava, Gummerus, Tammi..) ovat copy/pastenneet melko suoraan kustannussopimuksensa tuosta tekstistä.Kirja-ala ei ole ihan niin yksioikoinen, että se mikä on yhdellä kustantajalla näin, se on kaikilla kustantajilla samalla tavalla.
Break even (myyntimäärä, jonka jälkeen hanke alkaa tuottaa voittoa) on eri asia kuin keskimääräinen myynti. Ne käsitteet näköjään menivät sekaisin. Joku kirjaprojekti voi olla sellainen, että sitä pitää myydä 1500 kpl, ennen kuin se on omillaan. Jotain toista taas riittää 500 kpl. Se riippuu täysin hankkeen kustannuksista.
Kirjailijaliiton mallisopimusta on alalla noudatettu yleisesti varsin paljon. Kirjailijaliiton vanhassa mallisopimuksessa (uusihan on tekeillä) puhutaan muistaakseni jostain 16, jotain prosentista, joka lasketaan ovh:sta. Nyt kun juuri kenelläkään kustantajalle ei ole ovh:ta, eikä sitä kukaan kauppias noudata vaikka sellainen olisikin, mallisopimus uusitaan myös tältä osin. Tekijänpalkkioprosentissa on olennaista, mistä summasta se maksetaan, kirjan nettosummasta vai jostain muusta. Nykyisin kustantajat suosivat sopimusmallia, jossa palkkio maksetaan nettosummasta eli siitä hinnasta, jolla kirja myydään kirjakauppaan.
Yleinen käsitys kirja-alalla on, että jos kirja myy yli tuhat kappaletta, sen myyntiä voidaan pitää hyvänä.
Ketjusta on poistettu 0 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Kuvat! Dannyyn liitetty Helmi Loukasmäki, 22, on puhjennut naisena kukkaan - Some sekoaa: "Sä..."
Ooo, kaunis aikuinen nainen Helmistä on kasvanut siinä yli 80-vuotiaan Dannyn rinnalla! Katso uudet kuvat: https://ww655004- 533340
Suodatinpussin kastelemalla saa parempaa kahvia
Kokeilin niksiä ja kyllä tämä kahvi on parempaa nyt. Ei lainkaan maistu paperiselta. Huljuttelee hanan alla suppiloa pap1452512Tidätkö nainen
että suoraan sanottuna v.tut.aa että pääsit näin lähelle minua. Ei olisi oikeasti aikaa tähän mutta silti aina välillä o1052046Mikä on kaivattusi etunimi?
Otsikossa siis on kysymys eriteltynä. Vain oikeat vastaukset hyväksytään.831689Onkohan sinulla kaikki hyvin?
Nyt vähän sellainen outo tunne tuli. Sinun asiasi niin ei minulle toki tarvitse kertoa. Kunhan mietin...381247Oho! Arja Koriseva paljastaa TTK:n ekasta suorasta lähetyksestä: "On vähän ärsyttävä yhtälö!"
Upea Arja Koriseva! Tsemppiä haasteelliseen tilanteeseen! Lue lisää: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-arja-koriseva-211189Huikeeta, mahtavaa, ihan mielettömän upeeta
Me ostettiin talo Espanjasta. Tosin saadaan käyttää sitä vain muutama viikko vuodessa kun on monta muutakin ostajaa! M1931165En kestä katsoa
Sitä miten sinusta on muut kiinnostuneita. Olen kateellinen. Siksi pitäisi lähteä pois881150- 1731116