Hyvää iltaa. Aion mahdollisesti tehdä itsemurhan, koska en ole tyytyväinen elämääni. Eräs niistä seikoista, jotka minua estävät aiettani täytäntöön panemasta, on tulevan tuomion ja helvetin pelko. Ymmärrän täysin, että helvetin täytyy olemassa, koska muussa tapauksessa ihmisellä ei olisi mahdollisuutta olla valitsematta Jumalaa. Ainoa vaihtoehto Jumalalle on helvetti, ja ihmisellä täytyy olla aito mahdollisuus valita näiden kahden väliltä. Helvetin olemassaolo on siis välttämättömyys.
Rakastan Jumalaa ja kaipaan Häntä. Äkkiseltään voisi luulla, että tappamalla itseni pääsen saman tien Jumalan luo. Kristinuskon piirissä itsemurhaan on kuitenkin perinteisesti suhtauduttu vähän nuivasti. Sitä on pidetty oikotienä helvettiin, koska se on synti, jota ei voi katua.
Joskus aikanaan, kun kristinusko vielä otettiin Euroopassakin vakavasti, sattui sellaista, että ihmiset, jotka syystä tai toisesta eivät halunneet elää, tappoivat itsensä asemesta jonkun toisen. Kun he tunnustivat rikoksena viranomaisille, heille langetettiin kuolemantuomio, niin että he tällä tavalla mutkan kautta saavuttivat päämääränsä ja pääsivät hengestään. Tällainen menettely antoi heille mahdollisuuden ennen kuolemaa katua syntiään, mikä ei olisi ollut mahdollista, jos he olisivat tehneet itsemurhan. Aika absurdia toimintaa, mutta kertoo jotain siitä, kuinka itsemurhaan on kristillisessä maailmassa suhtauduttu.
Nyt minäkin pelkään, että jos tapan itseni, en pääsekään Herrani luo, vaan päinvastoin teollani erotan itseni Hänestä lopullisesti. En kuitenkaan koe, että tappamalla itseni hylkäisin Jumalan. Jumala on elämän lähde, mutta valitsemalla kuoleman en silti kapinoisi Häntä vastaan. Näin minä ajattelen. Mutta mitä jos Jumala näkee asian toisin?
Jeesus on kaikkeni. Ilman Jeesusta en jaksaisi elää hetkeäkään, mutta en minä Hänen kanssaankaan jaksa määrättömiä aikoja täällä maailmassa roikkua. Taivaassa jaksaisin. Tahtoisin jo päästä sinne istuakseni Herrani jalkojen juureen kuuntelemaan Häntä, oppimaan Häneltä ja kasvamaan Hänen tuntemisessaan. Mutta mitä jos Herra hylkää minut itsemurhani takia?
Pidän totta kai itsemurhaa syntinä enkä hyväksy sitä. Mutta toisaalta teenhän minä kaikenlaista muutakin syntiä koko ajan ja silti uskon, että Jeesus pysyy minun kanssani. Olisiko itsemurha poikkeus? Senkö takia, että sitä ei ehdi katua? Mutta kadunko minä varmasti kaikkia muitakaan syntejäni? Ei voi olla niin, että ihmisen kulloinenkin mielentila ratkaisisi hänen pelastuksensa. Sehän tarkoittaisi sitä, että jos sattuisin kuolemaan vittuuntuneessa olotilassa, joka näin sivumennen sanoen on minulle aika yleinen, joutuisin helvettiin.
Uskon, että pelastuksessa on kyse jostain paljon suuremmasta ja selittämättömämmästä. Tämän sanottuani tajuan heti, että tällaisella tarpeettomalla spekuloinnilla koetan vain väistellä omaa vastuutani. Pelastus on kokonaan Jumalan kädessä ja Hänen tuomionsa on varmasti aina oikea. En kuitenkaan voi sen varjolla väistää sitä tosiasiaa, että olipa teologinen totuus lopulta mikä hyvänsä, minä kuitenkin seison tässä ja nyt yksin – en tosin toivoakseni kuitenkaan yksin, vaan Jeesuksen kanssa – omien ratkaisujeni ja niiden seurausten edessä.
No, jään miettimään näitä itsekseni. Ja muistakaa, te kaikki, että itsemurha on vakava synti, joka aiheuttaa lähimmillenne suurta tuskaa.
Itsemurha ja pelastus
39
245
Vastaukset
- sorry vaan
Ei kyllä oikein kuullosta itsemurhakanditaatin kirjoitukselta.
No, itsemurha ei ole synti, koska siitä ei ole Raamatussa puhetta. Tuskaa kaikki erot kyllä aiheuttavat, se on selvä.
Itsemurha ei kannata kylläkään, koska joskus kuitenkin elämässä tapahtuu taas parempia asioita.- juudas2
Raamatussa mainitaan Juudas Iskariot itsemurhan tejneenä opetuslapsena. Teki onnetoman ratkaisunsa sen jälkeen, kun tajusi tekonsa luonteen.
Kyseisestä kohdasta voi tulla siihen loppupäätelmään, että itsemurhaan vaikutaa jokin vakava synti.
- yU.
jokkeri sanoi:"No, itsemurha ei ole synti, koska siitä ei ole Raamatussa puhetta."-----Raamatussa on tälläinen kohta:"Vaikka he Tuonelaan MURTAUTUISIVAT,sieltäkin minun käteni heidät tempaa." Joku on selittänyt/tulkinnut tuon murtautua-termin tarkoittavan itsaria.
- ateistinen henkilö
En tiedä asioistasi mutta itsemurha on liioittelua noin 98% tapauksia joten todennäköisesti sinunkin tapauksessasi. Itsemurha on lopullinen "ratkaisu" väliaikaiseen ongelmaan. Apua on saatavilla.
- hae apua
miksi tappaa itsensä, kun kuolee kumminkin
- ...
jEESUS ON SEKOITTANUT PÄÄSI, HAE APUA!
- Älä tapa
On kai itsemurha synti siinä mielessä että se rikkoo sitä käskyä vastaan, joka kieltää tappamasta. Toisaalta, miksi ihminen ei saisi tehdä oman elämänsä kanssa mitä haluaa? Jos vaikka elämäntilanne on niin toivoton ettei näe ulospääsyä. Itsari on kuin hyppäisi kuiluun, josta ei tiedä, mitä siellä pohjalla on. Niinpä, tuo ratkaisu on lopullinen eikä sitä voi perua.
Moni varmaankin katuisi myöhemmin tekoaan jos se olisi mahdollista. Elämässä on huonoja aikoja ja parempia aikoja, mutta niitä parempia ei näe tulevaksi jos on masentunut. Masentuneena ei pitäisi tehdä mitään suuria päätöksiä. - cool3
Nyt meidän pitää luoda silmäys itsemurhan seurauksiin. Kun tutkimme ilmiöitä, jotka seuraavat itsemurhan tekoa kuolemanjälkeisessä elämässä, silloin vasta kykenemme paremmin arvostelemaan itsemurhaa. Teemme näet sen huomion, että puolueettomasti katsoen itsemurha on hullu teko. Ja miksi? Sen tähden että kaikista silmiinpistävin ilmiö, kun tutkimme itsemurhaajien kohtaloa kuoleman jälkeen, on useimmissa tapauksissa se, että kuolema tuli heille suurena yllätyksenä, he eivät ollenkaan osanneet aavistaa, mitä kuolema olisi, sillä he luulivat: kuoleman jälkeen tulee lepoa tai kaikki on lopussa tai joka tapauksessa elämä silloin on helpompaa. Näin he luulivat ja siinä he pettyivät, sillä 1) kuolema ei lopettanut, he jäivät olemaan, 2) kuolema ei ollut lepoa, vaan se tuli heille suureksi vaivaksi, 3) kuolema ei ollut helpompaa vaan tuskallisempaa kuin elämä maan päällä.
Hei, nimim. "itse murhaaja",
Moni on tässä ketjussa muistuttanut sinua hakemaan apua ja kertonut, että itsemurha on lopullinen ratkaisu, mistä ei ole paluuta. Toivon heidän tavoin, että haet apua, keskustelet asiasta ihan kasvotusten jonkun kanssa. Monta kertaa keskustelu auttaa pahaa oloa. Voit ottaa esm. yhteyttä oman seurakuntasi työntekijöihin.
Avun paikkoja ovat myös:
Palvelevan puhelimen numero on kaikkialla Suomessa
•01019-0071 suomenkielisille ja
•01019-0072 ruotsinkielisille.
Ulkomailta soitettaessa numerot ovat 358 1019 0071 ja 358 1019 0072.
Päivystysajat ovat koko Suomessa su–to klo 18–01, pe ja la 18–03. Ruotsinkielinen päivystys on joka ilta klo 20–24.
Soitto Palvelevaan puhelimeen maksaa lankapuhelimesta paikallispuhelumaksun verran. Matkapuhelimella soitettaessa laskutusperusteena on oman operaattorin puheluhinnat. Kaikki operaattorit eivät sisällytä puhepaketteihinsa soittoja Palvelevan puhelimen numeroihin.
Kirkko Suomessa chat
Chat on avoinna keskusteluun aina, kun työntekijä on paikalla. Keskustelu on kahdenkeskistä ja käyttäjä näkyy chatissa anonyymisti. Chatin käyttö ei vaadi Facebook-kirjautumista. Chat on tietoturvallinen, eikä se tallennu Facebookiin. Kirkon työntekijöille voi puhua luottamuksellisesti, heillä on ehdoton vaitiolovelvollisuus. Chatti on auki ma-pe klo 12-16 sekä iltaisin klo 18-20 ti, ke, pe
Voimia sinulle,
Merja Lampila, pappi- Itse murhaaja
Tämä oli oikein mukava pikku vastaus kirkon edustajalta. Tyypillinen nykyluterilainen vastaus, mahdollisimman vähän teologiaa ja mahdollisimman paljon sosiaalietiikkaa.
Ei sillä, että minä mitään teologista hienostelua kaipaisinkaan. Olen vain tällainen ihan tavallinen, yksinkertainen uskovainen, joka kovasti tahtoisi olla kuuliainen Herralleen, mutta joka kerta kerran jälkeen huomaa kaikenlaista syntiä tekevänsä.
Olen mietiskellyt asioita ja päätynyt sellaiseen lopputulokseen, että itsemurhailuni syynä on epäusko. Kirjoitin avausviestissäni, että Jeesus on kaikkeni. Huomaan tässä pettäväni itseäni. Jeesus ei ole kaikkeni. Toki tahtoisin, että Jeesus tulisi minulle kaikeksi, mutta tällä hetkellä Hän aivan ilmeisestikään ei sitä ole.
Kärsimys johtuu epäuskosta. Niin se on. Kuten sanottu, minä olen vain yksinkertainen uskovainen, joka tahtoisi olla Herralleen mieluinen. Jeesus on minulle tärkein, koska Hänet minä voin ymmärtää. Hänestä näen, millainen Jumala on, ja sitä Jumalaa minä rakastan. Tälläkin palstalla jotkut vihaiset ateistit väittävät, että Jumala on paha. Ei ole.
Jumala paransi sairaita ja karkotti pahoja henkiä. Hän otti avoimesti luokseen synnintekijät, vähäosaiset ja syrjityt eikä halveksinut heitä, vaan antoi heille saman arvon kuin kaikille muillekin. Hän piti naista tasa-arvoisena miehen kanssa. Hän korotti lapset esikuvaksi. Hän julisti kaikille ilosanoman ja antoi synnit anteeksi. Lopulta Hän antoi henkensä ihmiskunnan puolesta ja vapautti ihmiset kuoleman vallasta. Mitä pahaa Hän muka teki? Jumala on hyvä.
Uskon, että Jeesus nousi kuolleista. Uskon, että jokaisella on oma suojelusenkeli. Uskon, että Jumalansynnyttäjä ja muut pyhät rukoilevat puolestamme. Uskon, että asiat ovat näin hyvin. Silti mietiskelen itsemurhaa. Voidaan siis päätellä, että minulta puuttuu usko.
Jos Kristus nousi kuolleista, kärsimykseltä putoaa pohja. Jos Kristus todella nousi kuolleista ja elää tänäänkin, mikään ei ole ennallaan. Ylösnousemuksen valossa kaikki näyttää toisenlaiselta, uudelta, paremmalta.
Minulle tarjotaan puhelinnumeroita, vaikka minulta vain puuttuu usko. Puhelinnumeroissa, joihin muuten en aio soittaa, on se hyvä puoli, että niitä voi ihminen ihmiselle antaa. Uskoa ei voi. Uskon voi antaa vain Jumala.
Vaikka minä vaeltaisin pimeässä laaksossa, en pelkäisi mitään pahaa, jos minulla olisi uskoa edes sinapinsiemenen verran. Epäusko on synti. Mutta kyllä minä uskon, että Jeesus antaa epäuskonkin anteeksi. Edes epäusko ei voi erottaa minua Herrastani. Niin minun täytyy uskoa.
Mikä itsemurhassa siis on syntiä, on epäusko. Siinä kaikki. Onko muuta syntiä olemassakaan? Itse murhaaja kirjoitti:
Tämä oli oikein mukava pikku vastaus kirkon edustajalta. Tyypillinen nykyluterilainen vastaus, mahdollisimman vähän teologiaa ja mahdollisimman paljon sosiaalietiikkaa.
Ei sillä, että minä mitään teologista hienostelua kaipaisinkaan. Olen vain tällainen ihan tavallinen, yksinkertainen uskovainen, joka kovasti tahtoisi olla kuuliainen Herralleen, mutta joka kerta kerran jälkeen huomaa kaikenlaista syntiä tekevänsä.
Olen mietiskellyt asioita ja päätynyt sellaiseen lopputulokseen, että itsemurhailuni syynä on epäusko. Kirjoitin avausviestissäni, että Jeesus on kaikkeni. Huomaan tässä pettäväni itseäni. Jeesus ei ole kaikkeni. Toki tahtoisin, että Jeesus tulisi minulle kaikeksi, mutta tällä hetkellä Hän aivan ilmeisestikään ei sitä ole.
Kärsimys johtuu epäuskosta. Niin se on. Kuten sanottu, minä olen vain yksinkertainen uskovainen, joka tahtoisi olla Herralleen mieluinen. Jeesus on minulle tärkein, koska Hänet minä voin ymmärtää. Hänestä näen, millainen Jumala on, ja sitä Jumalaa minä rakastan. Tälläkin palstalla jotkut vihaiset ateistit väittävät, että Jumala on paha. Ei ole.
Jumala paransi sairaita ja karkotti pahoja henkiä. Hän otti avoimesti luokseen synnintekijät, vähäosaiset ja syrjityt eikä halveksinut heitä, vaan antoi heille saman arvon kuin kaikille muillekin. Hän piti naista tasa-arvoisena miehen kanssa. Hän korotti lapset esikuvaksi. Hän julisti kaikille ilosanoman ja antoi synnit anteeksi. Lopulta Hän antoi henkensä ihmiskunnan puolesta ja vapautti ihmiset kuoleman vallasta. Mitä pahaa Hän muka teki? Jumala on hyvä.
Uskon, että Jeesus nousi kuolleista. Uskon, että jokaisella on oma suojelusenkeli. Uskon, että Jumalansynnyttäjä ja muut pyhät rukoilevat puolestamme. Uskon, että asiat ovat näin hyvin. Silti mietiskelen itsemurhaa. Voidaan siis päätellä, että minulta puuttuu usko.
Jos Kristus nousi kuolleista, kärsimykseltä putoaa pohja. Jos Kristus todella nousi kuolleista ja elää tänäänkin, mikään ei ole ennallaan. Ylösnousemuksen valossa kaikki näyttää toisenlaiselta, uudelta, paremmalta.
Minulle tarjotaan puhelinnumeroita, vaikka minulta vain puuttuu usko. Puhelinnumeroissa, joihin muuten en aio soittaa, on se hyvä puoli, että niitä voi ihminen ihmiselle antaa. Uskoa ei voi. Uskon voi antaa vain Jumala.
Vaikka minä vaeltaisin pimeässä laaksossa, en pelkäisi mitään pahaa, jos minulla olisi uskoa edes sinapinsiemenen verran. Epäusko on synti. Mutta kyllä minä uskon, että Jeesus antaa epäuskonkin anteeksi. Edes epäusko ei voi erottaa minua Herrastani. Niin minun täytyy uskoa.
Mikä itsemurhassa siis on syntiä, on epäusko. Siinä kaikki. Onko muuta syntiä olemassakaan?Hei, olet oikeassa, että vastaukseni oli juuri sellainen kuin sanoit. Silloin kun elämä tuntuu vaikealta ja miettii itsemurhaa, niin siinä keskustelussa on hyvä olla kasvotusten tai puhelimen välityksellä. Siksi laitoin avun hakemisen paikkoja. Tällaisella palstalla on hyvä keskustella teologiaa siinä olet oikeassa. Miksi ajattelet, että sinulta puuttuu uskoa? Eikö meistä jokainen välillä koe olevansa epäuskoinen. Elämässä tapahtuu jotakin ja silloin koetellaan uskoa ja helposti olemme valmiita uskosta luopumaan, vai mitä ajattelet?
Merja Lampila, pappi- ...
Itse murhaaja kirjoitti:
Tämä oli oikein mukava pikku vastaus kirkon edustajalta. Tyypillinen nykyluterilainen vastaus, mahdollisimman vähän teologiaa ja mahdollisimman paljon sosiaalietiikkaa.
Ei sillä, että minä mitään teologista hienostelua kaipaisinkaan. Olen vain tällainen ihan tavallinen, yksinkertainen uskovainen, joka kovasti tahtoisi olla kuuliainen Herralleen, mutta joka kerta kerran jälkeen huomaa kaikenlaista syntiä tekevänsä.
Olen mietiskellyt asioita ja päätynyt sellaiseen lopputulokseen, että itsemurhailuni syynä on epäusko. Kirjoitin avausviestissäni, että Jeesus on kaikkeni. Huomaan tässä pettäväni itseäni. Jeesus ei ole kaikkeni. Toki tahtoisin, että Jeesus tulisi minulle kaikeksi, mutta tällä hetkellä Hän aivan ilmeisestikään ei sitä ole.
Kärsimys johtuu epäuskosta. Niin se on. Kuten sanottu, minä olen vain yksinkertainen uskovainen, joka tahtoisi olla Herralleen mieluinen. Jeesus on minulle tärkein, koska Hänet minä voin ymmärtää. Hänestä näen, millainen Jumala on, ja sitä Jumalaa minä rakastan. Tälläkin palstalla jotkut vihaiset ateistit väittävät, että Jumala on paha. Ei ole.
Jumala paransi sairaita ja karkotti pahoja henkiä. Hän otti avoimesti luokseen synnintekijät, vähäosaiset ja syrjityt eikä halveksinut heitä, vaan antoi heille saman arvon kuin kaikille muillekin. Hän piti naista tasa-arvoisena miehen kanssa. Hän korotti lapset esikuvaksi. Hän julisti kaikille ilosanoman ja antoi synnit anteeksi. Lopulta Hän antoi henkensä ihmiskunnan puolesta ja vapautti ihmiset kuoleman vallasta. Mitä pahaa Hän muka teki? Jumala on hyvä.
Uskon, että Jeesus nousi kuolleista. Uskon, että jokaisella on oma suojelusenkeli. Uskon, että Jumalansynnyttäjä ja muut pyhät rukoilevat puolestamme. Uskon, että asiat ovat näin hyvin. Silti mietiskelen itsemurhaa. Voidaan siis päätellä, että minulta puuttuu usko.
Jos Kristus nousi kuolleista, kärsimykseltä putoaa pohja. Jos Kristus todella nousi kuolleista ja elää tänäänkin, mikään ei ole ennallaan. Ylösnousemuksen valossa kaikki näyttää toisenlaiselta, uudelta, paremmalta.
Minulle tarjotaan puhelinnumeroita, vaikka minulta vain puuttuu usko. Puhelinnumeroissa, joihin muuten en aio soittaa, on se hyvä puoli, että niitä voi ihminen ihmiselle antaa. Uskoa ei voi. Uskon voi antaa vain Jumala.
Vaikka minä vaeltaisin pimeässä laaksossa, en pelkäisi mitään pahaa, jos minulla olisi uskoa edes sinapinsiemenen verran. Epäusko on synti. Mutta kyllä minä uskon, että Jeesus antaa epäuskonkin anteeksi. Edes epäusko ei voi erottaa minua Herrastani. Niin minun täytyy uskoa.
Mikä itsemurhassa siis on syntiä, on epäusko. Siinä kaikki. Onko muuta syntiä olemassakaan?Päinvastoin, vaikutat hyvin hengelliseltä. Sinä kerrot haluavasi olla lähempänä Jeesusta. Ettei tämä vain olisi syy siihen että haluat tehdä itsemurhan?
"Valitsemalla kuoleman en silti kapinoisi Häntä vastaan" - Itse murhaaja
kuunteleva_kirkko kirjoitti:
Hei, olet oikeassa, että vastaukseni oli juuri sellainen kuin sanoit. Silloin kun elämä tuntuu vaikealta ja miettii itsemurhaa, niin siinä keskustelussa on hyvä olla kasvotusten tai puhelimen välityksellä. Siksi laitoin avun hakemisen paikkoja. Tällaisella palstalla on hyvä keskustella teologiaa siinä olet oikeassa. Miksi ajattelet, että sinulta puuttuu uskoa? Eikö meistä jokainen välillä koe olevansa epäuskoinen. Elämässä tapahtuu jotakin ja silloin koetellaan uskoa ja helposti olemme valmiita uskosta luopumaan, vai mitä ajattelet?
Merja Lampila, pappiMinkä kirjoitin, sitä en kirjoittanut arvostellakseni. Asia vain on sillä tavalla, että kun ahdistus on pahimmillaan, on liian vihainen ja katkera soittaakseen mihinkään. Siinä tilassa saa olla iloinen, jos voi pahansuopuudeltaan edes vilaukselta nähdä valoa. Kun taas uupumus, joka vuorottelee ahdistuksen kanssa, on pahimmillaan, on liian väsynyt hakeakseen apua. Kun siis apua eniten tarvitsee, juuri silloin on vähiten henkisiä resursseja sitä pyytää.
Kun sitten olo on parempi, ei koe tarvetta soitella mihinkään. Kun ei ole välitöntä tarvetta syöksyä junan alle, ei ole myöskään välitöntä tarvetta pyytää apua. Silloin omaa tilannettaan voi tarkastella vähän objektiivisemmin, ja silloin voi mietiskellä tarkemmin myös näitä hengellisiä kysymyksiä. Ne kuitenkin ovat minulle tärkeitä, ja sen takiahan minä, nyt viime päivinä vähän piristyttyäni, tällekin palstalle kirjoitin.
Joku vihainen ateisti tuossa kehotti minua haistamaan pitkää hanuria. Hän oli näet tietävinään, että minä en tiedä, kuinka itsemurhaaja ajattelee. Itsemurhaaja ei kuulemma mieti ensisijaisesti kuolemaa, vaan pahan olonsa päättymistä. Näin minä hänet tulkitsin, ja näin asia varmasti onkin. Ilmeisesti tällä vihaisella ateistilla on omakohtaista kokemusta näistä asioista.
Vihainen ateisti ei kuitenkaan välttämättä osaa ottaa huomioon sitä, että tällainen yksinkertainen uskovainen ei usko siihen, että elämä ja siis varmasti myös kärsimys päättyy kuolemaan. Oikeassa tämä ateisti toki on siinä, että pahimmassa ahdistuksessa ei juurikaan tule Jumalan tuomioita mietittyä. Silloin usko typistyy yhdeksi pieneksi rukoukseksi: auta, Jeesus! (Herra onkin ainoa taho, jolta silloin apua pyydän.) Mutta sitten kun olo on taas parempi, tulee, kuten sanoin, pohdittua asioita vähän tarkemmin. Silloin voi jopa yrittää analysoida omaa kärsimystään.
Kysyt – ja minusta on mukavaa, että kysyt, kiitos siitä – miksi ajattelen itseltäni puuttuvan uskoa. Minusta asia on ihan yksinkertainen. Onnettomuuteni ilmiantaa minut. Jos todella luottaisin Herraan, en olisi onneton. Kysymys on siitä, mihin panen toivoni ja mikä minulle elämässä on tärkeintä.
Jumala on kaiken onnen lähde. Onnen määrä on kääntäen verrannollinen etäisyyteen Jumalasta. Kun Jumalan ja ihmisen välinen etäisyys pienenee, onnen määrä suurenee, ja päinvastoin. Jos siis olen onneton, se on merkki siitä, että olen kaukana Jumalasta. Jos olen kaukana Jumalasta, missä silloin olen? Puolitiessä helvettiin tietysti, mutta mikä on helvetti?
Minä olen ymmärtänyt niin, että helvetti on ihminen itse, nimittäin ihminen yksin, ihminen ilman Jumalaa. Jos en pane toivoani Jumalaan, panen toivoni itseeni, koska muutakaan ei ole, ja juuri se onkin kärsimykseni lähde.
Olen itsekäs, täynnä itseäni. Pidän itseäni ja omia asioitani hyvin tärkeinä. Tällä on ainakin kaksi kohtalokasta seurausta. Ensinnäkin huolestun siitä, että en “elä täysillä”. En koe tarpeeksi mahtavia asioita, en tapaa tarpeeksi loistavia ihmisiä, en saa tarpeeksi upeita elämyksiä, en saa tarpeeksi säkenöivää menestystä, en saa tarpeeksi hivelevää mainetta ja maireaa kiitosta, en ylipäänsä saa tarpeeksi kaikkea sitä ihanaa ja fantastista, mitä milloinkin päähäni sattuu pälkähtämään.
Toinen kohtalokas seuraus on se, että pikkumaisten kärsimysteni suuruusluokka vääristyy. Ei ole Jumalaa antamassa niille ja koko minun olemiselleni oikeaa mittasuhdetta. Koska pidän itseäni niin merkittävänä, alkavat myös pienet kärsimykseni näyttää merkittäviltä ja jopa suoranaisilta katastrofeilta, jotka tuhoavat minut, ja minähän olen niin tärkeä, että tuhoni olisi jotain aivan hirveää.
Suurin osa kaikesta inhimillisestä kärsimyksestä on seurausta ihmisen egoismista, siis minä-keskeisyydestä ja oman itsen yliarvioimisesta. Sitä ihmiset eivät kuitenkaan tahdo myöntää. Ja miksi eivät? Koska he ovat niin minä-keskeisiä! Eivät he pidä omaa egoaan ongelmana, sen sijaan heillä on muita, paljon hienostuneempia, monimutkaisempia ja trendikkäämpiä ongelmia, joita he sitten itsekeskeisesti ja omaa merkitystään yliarvioiden setvivät kaiken maailman terapeuttien kanssa. Minä ja minun ongelmani ja minun elämäni, minä ja minä ja minä. Nöyrtyminen on niin vaikeaa, ja kuitenkin vain nöyrtymällä voi kärsimystään lievittää.
Että minä kärsin, tarkoittaa sitä, että minulla puuttuu usko, ja että minulta puuttuu usko, tarkoittaa sitä, että sydämeni on niin täynnä minua itseäni, että Jumala ei mahdu sinne. En usko Jumalaan, vaan itseeni. Jumala kyllä tulisi luokseni, jos Hän vain pääsisi. Minun pitäisi vain tehdä sydämeeni tilaa Jeesukselle. Mitä pienempi on minä-keskeisyyteni, sitä enemmän Jeesus pääsee minussa vaikuttamaan. Mitä enemmän Jeesus toimii ja elää minussa, sitä vähäisempää on kärsimykseni. Kärsimyksen väheneminen perustuu siihen, että sen merkitys vähenee. Kun minun kärsimykselläni ei enää ole niin väliä, koska on muutakin kuin minä, yllättäen kärsimykseni lakkaakin olemasta kärsimystä. Silloin sitä tahtoo vain kiittää. Itse murhaaja kirjoitti:
Minkä kirjoitin, sitä en kirjoittanut arvostellakseni. Asia vain on sillä tavalla, että kun ahdistus on pahimmillaan, on liian vihainen ja katkera soittaakseen mihinkään. Siinä tilassa saa olla iloinen, jos voi pahansuopuudeltaan edes vilaukselta nähdä valoa. Kun taas uupumus, joka vuorottelee ahdistuksen kanssa, on pahimmillaan, on liian väsynyt hakeakseen apua. Kun siis apua eniten tarvitsee, juuri silloin on vähiten henkisiä resursseja sitä pyytää.
Kun sitten olo on parempi, ei koe tarvetta soitella mihinkään. Kun ei ole välitöntä tarvetta syöksyä junan alle, ei ole myöskään välitöntä tarvetta pyytää apua. Silloin omaa tilannettaan voi tarkastella vähän objektiivisemmin, ja silloin voi mietiskellä tarkemmin myös näitä hengellisiä kysymyksiä. Ne kuitenkin ovat minulle tärkeitä, ja sen takiahan minä, nyt viime päivinä vähän piristyttyäni, tällekin palstalle kirjoitin.
Joku vihainen ateisti tuossa kehotti minua haistamaan pitkää hanuria. Hän oli näet tietävinään, että minä en tiedä, kuinka itsemurhaaja ajattelee. Itsemurhaaja ei kuulemma mieti ensisijaisesti kuolemaa, vaan pahan olonsa päättymistä. Näin minä hänet tulkitsin, ja näin asia varmasti onkin. Ilmeisesti tällä vihaisella ateistilla on omakohtaista kokemusta näistä asioista.
Vihainen ateisti ei kuitenkaan välttämättä osaa ottaa huomioon sitä, että tällainen yksinkertainen uskovainen ei usko siihen, että elämä ja siis varmasti myös kärsimys päättyy kuolemaan. Oikeassa tämä ateisti toki on siinä, että pahimmassa ahdistuksessa ei juurikaan tule Jumalan tuomioita mietittyä. Silloin usko typistyy yhdeksi pieneksi rukoukseksi: auta, Jeesus! (Herra onkin ainoa taho, jolta silloin apua pyydän.) Mutta sitten kun olo on taas parempi, tulee, kuten sanoin, pohdittua asioita vähän tarkemmin. Silloin voi jopa yrittää analysoida omaa kärsimystään.
Kysyt – ja minusta on mukavaa, että kysyt, kiitos siitä – miksi ajattelen itseltäni puuttuvan uskoa. Minusta asia on ihan yksinkertainen. Onnettomuuteni ilmiantaa minut. Jos todella luottaisin Herraan, en olisi onneton. Kysymys on siitä, mihin panen toivoni ja mikä minulle elämässä on tärkeintä.
Jumala on kaiken onnen lähde. Onnen määrä on kääntäen verrannollinen etäisyyteen Jumalasta. Kun Jumalan ja ihmisen välinen etäisyys pienenee, onnen määrä suurenee, ja päinvastoin. Jos siis olen onneton, se on merkki siitä, että olen kaukana Jumalasta. Jos olen kaukana Jumalasta, missä silloin olen? Puolitiessä helvettiin tietysti, mutta mikä on helvetti?
Minä olen ymmärtänyt niin, että helvetti on ihminen itse, nimittäin ihminen yksin, ihminen ilman Jumalaa. Jos en pane toivoani Jumalaan, panen toivoni itseeni, koska muutakaan ei ole, ja juuri se onkin kärsimykseni lähde.
Olen itsekäs, täynnä itseäni. Pidän itseäni ja omia asioitani hyvin tärkeinä. Tällä on ainakin kaksi kohtalokasta seurausta. Ensinnäkin huolestun siitä, että en “elä täysillä”. En koe tarpeeksi mahtavia asioita, en tapaa tarpeeksi loistavia ihmisiä, en saa tarpeeksi upeita elämyksiä, en saa tarpeeksi säkenöivää menestystä, en saa tarpeeksi hivelevää mainetta ja maireaa kiitosta, en ylipäänsä saa tarpeeksi kaikkea sitä ihanaa ja fantastista, mitä milloinkin päähäni sattuu pälkähtämään.
Toinen kohtalokas seuraus on se, että pikkumaisten kärsimysteni suuruusluokka vääristyy. Ei ole Jumalaa antamassa niille ja koko minun olemiselleni oikeaa mittasuhdetta. Koska pidän itseäni niin merkittävänä, alkavat myös pienet kärsimykseni näyttää merkittäviltä ja jopa suoranaisilta katastrofeilta, jotka tuhoavat minut, ja minähän olen niin tärkeä, että tuhoni olisi jotain aivan hirveää.
Suurin osa kaikesta inhimillisestä kärsimyksestä on seurausta ihmisen egoismista, siis minä-keskeisyydestä ja oman itsen yliarvioimisesta. Sitä ihmiset eivät kuitenkaan tahdo myöntää. Ja miksi eivät? Koska he ovat niin minä-keskeisiä! Eivät he pidä omaa egoaan ongelmana, sen sijaan heillä on muita, paljon hienostuneempia, monimutkaisempia ja trendikkäämpiä ongelmia, joita he sitten itsekeskeisesti ja omaa merkitystään yliarvioiden setvivät kaiken maailman terapeuttien kanssa. Minä ja minun ongelmani ja minun elämäni, minä ja minä ja minä. Nöyrtyminen on niin vaikeaa, ja kuitenkin vain nöyrtymällä voi kärsimystään lievittää.
Että minä kärsin, tarkoittaa sitä, että minulla puuttuu usko, ja että minulta puuttuu usko, tarkoittaa sitä, että sydämeni on niin täynnä minua itseäni, että Jumala ei mahdu sinne. En usko Jumalaan, vaan itseeni. Jumala kyllä tulisi luokseni, jos Hän vain pääsisi. Minun pitäisi vain tehdä sydämeeni tilaa Jeesukselle. Mitä pienempi on minä-keskeisyyteni, sitä enemmän Jeesus pääsee minussa vaikuttamaan. Mitä enemmän Jeesus toimii ja elää minussa, sitä vähäisempää on kärsimykseni. Kärsimyksen väheneminen perustuu siihen, että sen merkitys vähenee. Kun minun kärsimykselläni ei enää ole niin väliä, koska on muutakin kuin minä, yllättäen kärsimykseni lakkaakin olemasta kärsimystä. Silloin sitä tahtoo vain kiittää.Hei,
Varmasti avunhakemisen kanssa on juuri noin kuin kirjoitat. Kun on väsynyt ei jaksa ja kun taas on helpompaa niin pärjää eikä tunne tarvitsevansa. Nuo kysymykset mitä pohdit ovat tärkeitä ja sinä olet tärkeä. Ja noita mainitsemiasi asioita sinun olisi hyvä jonkun kanssa jakaa ihan kasvotusten. Siksi vieläkin pidän esillä sitä, että otat yhteyttä omaan kotiseurakuntaasi vaikka virastoon ja kysyt kenen kanssa voisit keskustella. Tai otat yhteyttä palvelevaan puhelimeen, vaikka ei niin ole akuutti tarve siinä hetkessä.
Täällä palstalla on vaikeaa keskustella henkilökohtaisesti omista vaikeuksista ja ei aina huomaa, että tämä on julkinen palsta. Itseään on hyvä suojella ja siksi kehotin sinua ottamaan näihin avun lähteisiin yhteyttä, missä voit keskustella luottamuksellisesti. Tällä palstalla me keskustelijat voimme keskustella vain hyvin yleisellä tasolla.
Ja tällaisella palstalla saattaa tosiaan saada monenlaisia kommentteja, niinkuin kerroit saaneesi.
Minua itseä on lohduttanut vaikeina hetkinä ajatus siitä, että Kristus on käynyt kärsimyksessä niin alhaalla, että ei kukaan toinen, siksi hän kantaa meitä silloinkin kun tuntuu, että kukaan ei voi auttaa.
Merja Lampila, pappi- Itse murhaaja
kuunteleva_kirkko kirjoitti:
Hei,
Varmasti avunhakemisen kanssa on juuri noin kuin kirjoitat. Kun on väsynyt ei jaksa ja kun taas on helpompaa niin pärjää eikä tunne tarvitsevansa. Nuo kysymykset mitä pohdit ovat tärkeitä ja sinä olet tärkeä. Ja noita mainitsemiasi asioita sinun olisi hyvä jonkun kanssa jakaa ihan kasvotusten. Siksi vieläkin pidän esillä sitä, että otat yhteyttä omaan kotiseurakuntaasi vaikka virastoon ja kysyt kenen kanssa voisit keskustella. Tai otat yhteyttä palvelevaan puhelimeen, vaikka ei niin ole akuutti tarve siinä hetkessä.
Täällä palstalla on vaikeaa keskustella henkilökohtaisesti omista vaikeuksista ja ei aina huomaa, että tämä on julkinen palsta. Itseään on hyvä suojella ja siksi kehotin sinua ottamaan näihin avun lähteisiin yhteyttä, missä voit keskustella luottamuksellisesti. Tällä palstalla me keskustelijat voimme keskustella vain hyvin yleisellä tasolla.
Ja tällaisella palstalla saattaa tosiaan saada monenlaisia kommentteja, niinkuin kerroit saaneesi.
Minua itseä on lohduttanut vaikeina hetkinä ajatus siitä, että Kristus on käynyt kärsimyksessä niin alhaalla, että ei kukaan toinen, siksi hän kantaa meitä silloinkin kun tuntuu, että kukaan ei voi auttaa.
Merja Lampila, pappiOk. Kaikki hyvin.
- näin on.
Itse murhaaja kirjoitti:
Tämä oli oikein mukava pikku vastaus kirkon edustajalta. Tyypillinen nykyluterilainen vastaus, mahdollisimman vähän teologiaa ja mahdollisimman paljon sosiaalietiikkaa.
Ei sillä, että minä mitään teologista hienostelua kaipaisinkaan. Olen vain tällainen ihan tavallinen, yksinkertainen uskovainen, joka kovasti tahtoisi olla kuuliainen Herralleen, mutta joka kerta kerran jälkeen huomaa kaikenlaista syntiä tekevänsä.
Olen mietiskellyt asioita ja päätynyt sellaiseen lopputulokseen, että itsemurhailuni syynä on epäusko. Kirjoitin avausviestissäni, että Jeesus on kaikkeni. Huomaan tässä pettäväni itseäni. Jeesus ei ole kaikkeni. Toki tahtoisin, että Jeesus tulisi minulle kaikeksi, mutta tällä hetkellä Hän aivan ilmeisestikään ei sitä ole.
Kärsimys johtuu epäuskosta. Niin se on. Kuten sanottu, minä olen vain yksinkertainen uskovainen, joka tahtoisi olla Herralleen mieluinen. Jeesus on minulle tärkein, koska Hänet minä voin ymmärtää. Hänestä näen, millainen Jumala on, ja sitä Jumalaa minä rakastan. Tälläkin palstalla jotkut vihaiset ateistit väittävät, että Jumala on paha. Ei ole.
Jumala paransi sairaita ja karkotti pahoja henkiä. Hän otti avoimesti luokseen synnintekijät, vähäosaiset ja syrjityt eikä halveksinut heitä, vaan antoi heille saman arvon kuin kaikille muillekin. Hän piti naista tasa-arvoisena miehen kanssa. Hän korotti lapset esikuvaksi. Hän julisti kaikille ilosanoman ja antoi synnit anteeksi. Lopulta Hän antoi henkensä ihmiskunnan puolesta ja vapautti ihmiset kuoleman vallasta. Mitä pahaa Hän muka teki? Jumala on hyvä.
Uskon, että Jeesus nousi kuolleista. Uskon, että jokaisella on oma suojelusenkeli. Uskon, että Jumalansynnyttäjä ja muut pyhät rukoilevat puolestamme. Uskon, että asiat ovat näin hyvin. Silti mietiskelen itsemurhaa. Voidaan siis päätellä, että minulta puuttuu usko.
Jos Kristus nousi kuolleista, kärsimykseltä putoaa pohja. Jos Kristus todella nousi kuolleista ja elää tänäänkin, mikään ei ole ennallaan. Ylösnousemuksen valossa kaikki näyttää toisenlaiselta, uudelta, paremmalta.
Minulle tarjotaan puhelinnumeroita, vaikka minulta vain puuttuu usko. Puhelinnumeroissa, joihin muuten en aio soittaa, on se hyvä puoli, että niitä voi ihminen ihmiselle antaa. Uskoa ei voi. Uskon voi antaa vain Jumala.
Vaikka minä vaeltaisin pimeässä laaksossa, en pelkäisi mitään pahaa, jos minulla olisi uskoa edes sinapinsiemenen verran. Epäusko on synti. Mutta kyllä minä uskon, että Jeesus antaa epäuskonkin anteeksi. Edes epäusko ei voi erottaa minua Herrastani. Niin minun täytyy uskoa.
Mikä itsemurhassa siis on syntiä, on epäusko. Siinä kaikki. Onko muuta syntiä olemassakaan?Kirje roomalaisille 7
14. Sillä me tiedämme, että laki on hengellinen, mutta minä olen lihallinen, myyty synnin alaisuuteen.
15. Sillä minä en tunne omakseni sitä, mitä teen; sillä minä en toteuta sitä, mitä tahdon, vaan mitä minä vihaan, sitä minä teen.
16. Mutta jos minä teen sitä, mitä en tahdo, niin minä myönnän, että laki on hyvä.
17. Niin en nyt enää tee sitä minä, vaan synti, joka minussa asuu.
18. Sillä minä tiedän, ettei minussa, se on minun lihassani, asu mitään hyvää. Tahto minulla kyllä on, mutta voimaa hyvän toteuttamiseen ei;
19. sillä sitä hyvää, mitä minä tahdon, minä en tee, vaan sitä pahaa, mitä en tahdo, minä teen.
20. Jos minä siis teen sitä, mitä en tahdo, niin sen tekijä en enää ole minä, vaan synti, joka minussa asuu.
21. Niin huomaan siis itsessäni, minä, joka tahdon hyvää tehdä, sen lain, että paha riippuu minussa kiinni;
22. sillä sisällisen ihmiseni puolesta minä ilolla yhdyn Jumalan lakiin,
23. mutta jäsenissäni minä näen toisen lain, joka sotii minun mieleni lakia vastaan ja pitää minut vangittuna synnin laissa, joka minun jäsenissäni on.
24. Minä viheliäinen ihminen, kuka pelastaa minut tästä kuoleman ruumiista?
25. Kiitos Jumalalle Jeesuksen Kristuksen, meidän Herramme, kautta! Niin minä siis tämmöisenäni palvelen mielellä Jumalan lakia, mutta lihalla synnin lakia.
Näin Paavali totesi tuosta synnistäsi. Ja tuon olen itsekkin todeksi havainnut.
Ja vaikka saatana kuinka syyttäisi jst. synnistä niin vetoa Jeesuksen täytettyyn työhön. Hän kuoli Golgatanristillä sinun syntiesi takia. - Itse murhaaja
... kirjoitti:
Päinvastoin, vaikutat hyvin hengelliseltä. Sinä kerrot haluavasi olla lähempänä Jeesusta. Ettei tämä vain olisi syy siihen että haluat tehdä itsemurhan?
"Valitsemalla kuoleman en silti kapinoisi Häntä vastaan"Ajattelin, että en enää kirjoita tähän ketjuun, mutta koska tämä kirjoitus jäi vaivaamaan minua, täytyy minun vielä tähän sanoa jotain.
Kuten jokainen keskusteluja seurannut on varmasti huomannut, kristinuskon ja kristittyjen pilkkaaminen on hyvin yleistä tällä palstalla. Siinä ei ole mitään uutta. Mikä tahansa avoin ja heikosti valvottu kristillinen palsta, jolla on riittävästi lukijoita ja jolla voi esiintyä nimettömänä, houkuttelee paikalle vihaisia kristinuskon vastustajia. Näille ihmisille jokainen uusi syy hyökätä kristinuskoa vastaan on uusi ilonaihe. Toisin sanoen he iloitsevat, kun kristinusko saa aikaan pahaa. He iloitsevat jokaisesta kristinuskon takia tavalla tai toisella kärsivästä ihmisestä, koska sellainen näyttäisi oikeuttavan heidän hyökkäyksensä.
Sen takia minusta tuntuu, että tässäkin kirjoituksessa vähän koetetaan tölväistä kristinuskoa, ja vaikkei koetettaisikaan, joku voi siitä silti saada siitä päähänsä, että kristinusko ajaa ihmisiä itsemurhaan. Varsinkin tuntuu tällainen tulkinta pahansuovalta ja tarkoitushakuiselta, kun heti ensimmäisen viestini ensimmäisessä lauseessa selvin sanoin kerroin itsemurhani syyn: en ole tyytyväinen elämääni.
En siis ole tappamassa itseäni sen takia, että pääsisin nopeammin Herrani luo. Totta kai tahtoisin Hänen luokseen. Kaipaan ihan hirveästi Jumalaa, joka näiden murheiden keskellä tuntuu niin kaukaiselta. Rukoilen, mutta Hän pysyy vaiti. Tiedän silti, että Hän on aina kanssani eikä minun todellakaan tarvitse tappaa itseäni päästäkseni Hänen luokseen.
Minähän päinvastoin pelkään, että itsemurhallani erotan itseni Hänestä. Jumala on kaiken elämän lähde ja siis kuoleman ehdoton vastakohta, ja vaikka en itsemurhallani pyri pakenemaan Jumalaa, käytännössä ratkaisuni tietysti tarkoittaa juuri sitä: selän kääntämistä elämälle.
Toivottavasti tästä tuli nyt selväksi, että uskonto ei ole millään tavalla syyllinen ratkaisuihini. Kristinusko ei aja ihmisiä itsemurhaan. Pikemminkin se saattaa estää ihmisiä sitä tekemästä. - ...
Itse murhaaja kirjoitti:
Ajattelin, että en enää kirjoita tähän ketjuun, mutta koska tämä kirjoitus jäi vaivaamaan minua, täytyy minun vielä tähän sanoa jotain.
Kuten jokainen keskusteluja seurannut on varmasti huomannut, kristinuskon ja kristittyjen pilkkaaminen on hyvin yleistä tällä palstalla. Siinä ei ole mitään uutta. Mikä tahansa avoin ja heikosti valvottu kristillinen palsta, jolla on riittävästi lukijoita ja jolla voi esiintyä nimettömänä, houkuttelee paikalle vihaisia kristinuskon vastustajia. Näille ihmisille jokainen uusi syy hyökätä kristinuskoa vastaan on uusi ilonaihe. Toisin sanoen he iloitsevat, kun kristinusko saa aikaan pahaa. He iloitsevat jokaisesta kristinuskon takia tavalla tai toisella kärsivästä ihmisestä, koska sellainen näyttäisi oikeuttavan heidän hyökkäyksensä.
Sen takia minusta tuntuu, että tässäkin kirjoituksessa vähän koetetaan tölväistä kristinuskoa, ja vaikkei koetettaisikaan, joku voi siitä silti saada siitä päähänsä, että kristinusko ajaa ihmisiä itsemurhaan. Varsinkin tuntuu tällainen tulkinta pahansuovalta ja tarkoitushakuiselta, kun heti ensimmäisen viestini ensimmäisessä lauseessa selvin sanoin kerroin itsemurhani syyn: en ole tyytyväinen elämääni.
En siis ole tappamassa itseäni sen takia, että pääsisin nopeammin Herrani luo. Totta kai tahtoisin Hänen luokseen. Kaipaan ihan hirveästi Jumalaa, joka näiden murheiden keskellä tuntuu niin kaukaiselta. Rukoilen, mutta Hän pysyy vaiti. Tiedän silti, että Hän on aina kanssani eikä minun todellakaan tarvitse tappaa itseäni päästäkseni Hänen luokseen.
Minähän päinvastoin pelkään, että itsemurhallani erotan itseni Hänestä. Jumala on kaiken elämän lähde ja siis kuoleman ehdoton vastakohta, ja vaikka en itsemurhallani pyri pakenemaan Jumalaa, käytännössä ratkaisuni tietysti tarkoittaa juuri sitä: selän kääntämistä elämälle.
Toivottavasti tästä tuli nyt selväksi, että uskonto ei ole millään tavalla syyllinen ratkaisuihini. Kristinusko ei aja ihmisiä itsemurhaan. Pikemminkin se saattaa estää ihmisiä sitä tekemästä.Tuohan on ihan totta että kirjoitin mitä kirjoitin koska minusta kristinuskosta on pelkkää haittaa.
Sinä uskot nyt että helvetti on totta etkä tahdo sinne joutua, mutta mitä jos joskus alat psyykkaamaan itseäsi että kyllä Jumala sinut pelastaa sieltä taivaaseen. Voi olla että sitten jopa yrität itsemurhaa.
Sinun olisi syytä mennä nyt vähän itseesi. Tulet palstalle ja sanot kohteliaasti hyvää iltaa ja sitten kerrot että aiot ehkä tappaa itsesi.
Sitten pohdiskelet asiaa hengelliseltä kantilta. Ei tuosta VOI tulla muunlaiseen johtopäätökseen kuin että usko on sekoittanut sinun pääsi.
Sinun pitäisi nyt ajatella vähän muitakin. Puhut kuin mikäkin muslimi itsemurhapommittaja.
Sinun kannattaisi hankkia ammattiapua. Minä sitä tähän ketjuun jo hankinkin ja sinulla on mahdollisuus vastata Sos-kriisityöntekijälle tuossa alla.
Muuten kuormitat muita palstalle kirjoittajia omilla ongelmillasi, jotka ovat ..siis mitkä? En tiedä sinun elämästäsi muuta kuin sen että olet pahasti haksahtanut uskoon.
Sinulle taitaa olla yllätys että tälle palstalle kirjoittelelee myös ateistit, eikä sitä ole meiltä vielä kielletty. Sinä mielelläsi vaientaisit ateistin äänen, koska et tahdo kuulla mitään negatiivista uskostasi, mutta se ei valitettavasti ollut nyt mahdollista.
Neuvoni sinulle on: hanki ammattiapua läheistesi ja itsesi vuoksi. - Itse murhaaja
... kirjoitti:
Tuohan on ihan totta että kirjoitin mitä kirjoitin koska minusta kristinuskosta on pelkkää haittaa.
Sinä uskot nyt että helvetti on totta etkä tahdo sinne joutua, mutta mitä jos joskus alat psyykkaamaan itseäsi että kyllä Jumala sinut pelastaa sieltä taivaaseen. Voi olla että sitten jopa yrität itsemurhaa.
Sinun olisi syytä mennä nyt vähän itseesi. Tulet palstalle ja sanot kohteliaasti hyvää iltaa ja sitten kerrot että aiot ehkä tappaa itsesi.
Sitten pohdiskelet asiaa hengelliseltä kantilta. Ei tuosta VOI tulla muunlaiseen johtopäätökseen kuin että usko on sekoittanut sinun pääsi.
Sinun pitäisi nyt ajatella vähän muitakin. Puhut kuin mikäkin muslimi itsemurhapommittaja.
Sinun kannattaisi hankkia ammattiapua. Minä sitä tähän ketjuun jo hankinkin ja sinulla on mahdollisuus vastata Sos-kriisityöntekijälle tuossa alla.
Muuten kuormitat muita palstalle kirjoittajia omilla ongelmillasi, jotka ovat ..siis mitkä? En tiedä sinun elämästäsi muuta kuin sen että olet pahasti haksahtanut uskoon.
Sinulle taitaa olla yllätys että tälle palstalle kirjoittelelee myös ateistit, eikä sitä ole meiltä vielä kielletty. Sinä mielelläsi vaientaisit ateistin äänen, koska et tahdo kuulla mitään negatiivista uskostasi, mutta se ei valitettavasti ollut nyt mahdollista.
Neuvoni sinulle on: hanki ammattiapua läheistesi ja itsesi vuoksi.Ok. Asia selvä.
Itse murhaaja kirjoitti:
Tämä oli oikein mukava pikku vastaus kirkon edustajalta. Tyypillinen nykyluterilainen vastaus, mahdollisimman vähän teologiaa ja mahdollisimman paljon sosiaalietiikkaa.
Ei sillä, että minä mitään teologista hienostelua kaipaisinkaan. Olen vain tällainen ihan tavallinen, yksinkertainen uskovainen, joka kovasti tahtoisi olla kuuliainen Herralleen, mutta joka kerta kerran jälkeen huomaa kaikenlaista syntiä tekevänsä.
Olen mietiskellyt asioita ja päätynyt sellaiseen lopputulokseen, että itsemurhailuni syynä on epäusko. Kirjoitin avausviestissäni, että Jeesus on kaikkeni. Huomaan tässä pettäväni itseäni. Jeesus ei ole kaikkeni. Toki tahtoisin, että Jeesus tulisi minulle kaikeksi, mutta tällä hetkellä Hän aivan ilmeisestikään ei sitä ole.
Kärsimys johtuu epäuskosta. Niin se on. Kuten sanottu, minä olen vain yksinkertainen uskovainen, joka tahtoisi olla Herralleen mieluinen. Jeesus on minulle tärkein, koska Hänet minä voin ymmärtää. Hänestä näen, millainen Jumala on, ja sitä Jumalaa minä rakastan. Tälläkin palstalla jotkut vihaiset ateistit väittävät, että Jumala on paha. Ei ole.
Jumala paransi sairaita ja karkotti pahoja henkiä. Hän otti avoimesti luokseen synnintekijät, vähäosaiset ja syrjityt eikä halveksinut heitä, vaan antoi heille saman arvon kuin kaikille muillekin. Hän piti naista tasa-arvoisena miehen kanssa. Hän korotti lapset esikuvaksi. Hän julisti kaikille ilosanoman ja antoi synnit anteeksi. Lopulta Hän antoi henkensä ihmiskunnan puolesta ja vapautti ihmiset kuoleman vallasta. Mitä pahaa Hän muka teki? Jumala on hyvä.
Uskon, että Jeesus nousi kuolleista. Uskon, että jokaisella on oma suojelusenkeli. Uskon, että Jumalansynnyttäjä ja muut pyhät rukoilevat puolestamme. Uskon, että asiat ovat näin hyvin. Silti mietiskelen itsemurhaa. Voidaan siis päätellä, että minulta puuttuu usko.
Jos Kristus nousi kuolleista, kärsimykseltä putoaa pohja. Jos Kristus todella nousi kuolleista ja elää tänäänkin, mikään ei ole ennallaan. Ylösnousemuksen valossa kaikki näyttää toisenlaiselta, uudelta, paremmalta.
Minulle tarjotaan puhelinnumeroita, vaikka minulta vain puuttuu usko. Puhelinnumeroissa, joihin muuten en aio soittaa, on se hyvä puoli, että niitä voi ihminen ihmiselle antaa. Uskoa ei voi. Uskon voi antaa vain Jumala.
Vaikka minä vaeltaisin pimeässä laaksossa, en pelkäisi mitään pahaa, jos minulla olisi uskoa edes sinapinsiemenen verran. Epäusko on synti. Mutta kyllä minä uskon, että Jeesus antaa epäuskonkin anteeksi. Edes epäusko ei voi erottaa minua Herrastani. Niin minun täytyy uskoa.
Mikä itsemurhassa siis on syntiä, on epäusko. Siinä kaikki. Onko muuta syntiä olemassakaan?Itse murhaaja sanoi :
Uskon, että Jumalansynnyttäjä ja muut pyhät rukoilevat puolestamme.
___________
Mariologia ja pyhimysten rukoileminen on katolisen ja ortodoksisen kirkon
synti.
Kyse on vainajain palvonnasta.
- EL. ak:IM
Itse murhaaja
Hyvä kirjoitus. Seistään yhdessä. Ei Isän luokse pidä kiirehtiä. Annetaan Jeesuksen ensin tehdä meille sijat. Kyllä se kutsu sitten tulee ajallaan. - Ajatelkaa vähän...
Itse murhaaja,
miksi noi lahjakas ja älykäs ihminen tekisi itsemurhan?
Ala kirjoittamaan enemmänkin tälle palstalle ja toivon, että kirjoittelet tekstejä huomenna ja ylihuomenna - oikein odotan kirjoituksiasi tälle palstalle. Aiheesi voi olla mikä tahansa, ja voisimme keskustella siitä kanssasi palstalaisten kanssa hyvin mielellään.
Anna meidän pohtia mielessäsi pyöriviä asioita kanssasi! - AnterO
Ken elää, se näkee.
Haista pitkä hanuri!
Ensinnäkään et edes ymmärrä vähääkään, mikä on itsemurhaa ajattelevan mieliala. Pasha trolli olet, veikkaan.
Mikäli sensijaan olet uskovainen, joka yrittää saada jonkun luopumaan itsemurha-ajatuksista, niin periaatteessa hyvä. Itsemurhaa hautova ei ensisijaisesti mieti kuolemaansa vaan elämänsä on niin sietämätöntä, ettei hän halua elää.
Tuossa on suuri ero.- ...
Ei silti ole oikein että pappi antaa vain jotakin virallisia numeroita ja näin pesee kätensä koko asiasta.
Ja uskovainenhan hän on"Jeesus on kaikkeni", hän kirjoitti ... kirjoitti:
Ei silti ole oikein että pappi antaa vain jotakin virallisia numeroita ja näin pesee kätensä koko asiasta.
Ja uskovainenhan hän on"Jeesus on kaikkeni", hän kirjoittiHei, jos auttavien tahojen esilläpitäminen on sinusta käsien pesemistä, niin kerro, mitä sinun mielestäsi papin pitäsi tehdä?
Merja-pappi- Itse murhaaja
kuunteleva_kirkko kirjoitti:
Hei, jos auttavien tahojen esilläpitäminen on sinusta käsien pesemistä, niin kerro, mitä sinun mielestäsi papin pitäsi tehdä?
Merja-pappiMinusta sinä teet ihan oikein. Olen kiitollinen.
- ...
kuunteleva_kirkko kirjoitti:
Hei, jos auttavien tahojen esilläpitäminen on sinusta käsien pesemistä, niin kerro, mitä sinun mielestäsi papin pitäsi tehdä?
Merja-pappiMinä käyn jättämässä tästä viestin sos-kriisikeskuksen profiiliin.
Keskustelisit pappi, etkä hihhuloisi siinä minun kimpussani. Itsemurhaaja tahtoo puhua sinun kanssasi. Me muut olemme siihen liian vähäarvoisia.
Hei SOS-kriisikeskuksen osalta!
Nimimerkki "..." tosiaankin otti yhteyttä kuten tässä edellä totesi.
Merja Lampila on varmasti oikea henkilö pappina keskustelemaan teologisista asioista. Samoin kuin hän jo teki, minäkin olisin tarjonnut auttavien tahojen yhteystietoja (Kriisipuhelin 019 5202 , www.tukinet.net), sillä itsemurha-ajatuksista puhuminen kasvotusten tai puhelimessa / netissä kahden kesken on minustakin hyvä ajatus.
Ehkä jonain sellaisena hetkenä, kun ahdistus ei ole pahimmillaan, voisi ottaa yhteyttä ja saada välineitä ja apua sellaisen hetken varalta kun oma olo tuntuu sietämättömän pahalta.
Auttavien tahojen yhtyestietojen esille tuominen ei ole käsien pesemistä ,vaan aito yritys tarjota apua - ihan vilpittömästi. Olen myös sitä mieltä, että kunnioittava keskustelu muidenkin kuin ammattiauttajien kanssa on hyödyllistä meistä itse kullekin - ei yhtään vähempiarvoista.
Toivon sinulle Itse murhaaja voimia löytää keskusteluja ja tahoja joista saat apua ja vastauksia kysymyksiisi.
SOS-kriisikeskus / Satu- ...
Aloittaja kirjoitti:"Hyvää iltaa. Aion mahdollisesti tehdä itsemurhan"
Perään teologista pohdintaa. Asiat eivät todellakaan ole hyvin, vaikka hän niin väittää.
Hän tarvitsee nimenomaan mielenterveyspalveluja, ei enää hengellisyyttä ollenkaan. Otsikko on kammottava"Itsemurha ja pelastus".
Olkoonkin että tämä on luultavasti vain huomionhakuisuutta.
- näin on
elämä on Jumalan lahja
- ¤¤¤
Lahja niin, vaan joskus lahja voi olla sellainen joka panee toivomaan ettei sitä olisi koskaan saanut. Omaa elämääni tässä ajattelin myös.
- !!!
Kaikenlaista häiriöö
No hän omassa persoonassaan, siis yksi ja ainut häiriintynyt multinikki on näiden kaikkien nikkien takana.
Ja sitkeesti vain pysyy keskuudessamme, vaikka monet toivovat hänen menevän hoitoon, jotta saisi elämänsä järjestykseen.
Hän rakastaa nostaa itseään esille ja dualistisesti kaipailee ja komppaa itseään omissa viesteissään.
Elämä on ja joillakin se on vielä enemmän, yeah! - ¤¤¤
Jos minua edellisellä kirjoituksellasi tarkoitit niin tiedoksesi vain, että ihka ensimmäisen kerran kirjoitin tänne tänään. Kun ketju on itsemurhaa käsittelevä niin aiheesta luulisis saavan myös kirjoittaa tänne.
Miksikähän itse täällä kirjoittelet kun ei tuo viestisi oikein ongelmattoman tahon kirjoitettamalta viestiltä kuulosta? - ...
Oletko aloittaja? Se kenelle vastaat tarkoitti aloittajaa.
Ja itsemurha on aihe joka kuuluu ammattiauttajille ei palstalle. - ¤¤¤
Jääköön tämä kolmas viestini viimeiseksi. En ymmärrä edes mitä ja kenelle ja miksi te täällä yritätte puhua. Olen ollut niin toisenlaisilla foorumeilla että tämä on mulle jotenkin outoa.
Viestini oli tarkoitettu edelliselle kirjoittajalle eli !!!:lle. luulin että hän kommentoi edellään ollutta viestiäni.
Ja sen kysyisin vielä ihan uteliaisuuttaan että miksi täällä sitten on tämä itsemurhaketju jos siihen saa kirjoittaa vain aiheen ohi?- kannattaa elää
etkö ole huomannut, että netissä aina joku kirjoittaa aiheen ohi
- ...
Täällä on itsemurhaketju sen vuoksi että joku on vähän pipi.
Ketjusta on poistettu 0 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Kuvat! Dannyyn liitetty Helmi Loukasmäki, 22, on puhjennut naisena kukkaan - Some sekoaa: "Sä..."
Ooo, kaunis aikuinen nainen Helmistä on kasvanut siinä yli 80-vuotiaan Dannyn rinnalla! Katso uudet kuvat: https://ww483541- 472581
Suodatinpussin kastelemalla saa parempaa kahvia
Kokeilin niksiä ja kyllä tämä kahvi on parempaa nyt. Ei lainkaan maistu paperiselta. Huljuttelee hanan alla suppiloa pap1251910Tidätkö nainen
että suoraan sanottuna v.tut.aa että pääsit näin lähelle minua. Ei olisi oikeasti aikaa tähän mutta silti aina välillä o1001693Onkohan sinulla kaikki hyvin?
Nyt vähän sellainen outo tunne tuli. Sinun asiasi niin ei minulle toki tarvitse kertoa. Kunhan mietin...381127Mikä on kaivattusi etunimi?
Otsikossa siis on kysymys eriteltynä. Vain oikeat vastaukset hyväksytään.471068- 1731016
En kestä katsoa
Sitä miten sinusta on muut kiinnostuneita. Olen kateellinen. Siksi pitäisi lähteä pois84946Huikeeta, mahtavaa, ihan mielettömän upeeta
Me ostettiin talo Espanjasta. Tosin saadaan käyttää sitä vain muutama viikko vuodessa kun on monta muutakin ostajaa! M175916Oho! Arja Koriseva paljastaa TTK:n ekasta suorasta lähetyksestä: "On vähän ärsyttävä yhtälö!"
Upea Arja Koriseva! Tsemppiä haasteelliseen tilanteeseen! Lue lisää: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-arja-koriseva-14864