Läheiseni kuoli ja olen ollut noin 2 vuotta mahdollisimman vähän yhteydessä ihmisiin. Kuitenkaan en koe olevani masentunut. En vain välitä enää. Ei oikein vain huvita hankkia ystäviä, tehdä asioita mitä muut tekevät, etsiä tyttöystävää jne. Osastollakin olen ollut, vaikka en ollut mitenkään masentunut, halusin vain tappaa itseni. Kuitenkin tässä vielä kirjoittelen. Kertokaa nyt viisaammat olenko masentunut vai olenko vain tavallaan lopettanut elämän tavoittelun?
Olenko masentunut?
71
3504
Vastaukset
- toivon iloa ....
Ihminen joka ajattelee ja yrittää itsemurhaa on jollain tapaa masentunut. Vielä sinua surettaa tuo läheisen kuolema niin paljon, että et saa itsesäsi likkeelle kodin ulkopuolelle? Minkä ikäinen olet? Onko tuo itsemurhayritys ollut äskettäin?
- aloittaja3
19 olen ja en ole siis yrittänyt itsemurhaa. Osastolle jouduin psykoosin takia. Tuntuu siltä kuin voisin jopa hieman parantaa elämänlaatua, mutta ei vain huvita.
- reaktiivinenmasennus
Masennus ja suru ovat vähän sukua toisilleen. Suru lievenee ja siitä pääsee eroon, kun ajattelee mennyttä ja puhuu siitä toisille ihmisille.
Masennus on vähän haasteellisempi, lievästä masennuksesta pystyy kyllä nousemaan ihan itsekin.
Mieti, mitä kaikkea hyvää, mukavaa elämässäsi on tällä hetkellä? Mitä haluaisit tehdä, harrastaa?
- Keissa
Kun alat puuhastelemaan ja tartut tuohon tuntemukseen että voisi jopa olla helpottamaankin päin niin nälkä kasvaa syödessä. Kun alat tekekemään vähänkin milenkiinoista ja järjestät ohjelmaa päiviisi niin elämänhalusi alkaa koheta. Tosilla surutyö vie pari vuotta. Jospa se sinullakin nyt on voitonpuolella.
- Jesus saves
hei! Voimia ja siunausta elämääsi. Olet kokenut läheisen menetyksen ja se on aina traaginen ja traumatisoiva asia. Sitä ei pidä väheksyä.
Tosin ei pidä jäädä murehtimaankaan liikaa. Ehkä et ole itsellesi antanut tarpeeksi aikaa surra kunnolla? Itkeä..muistella läheistäsi..olet ehkä yrittänyt työntää surun sivuun ja jatkaa hammasta purren painavalla asenteella. Suosittelen sinua menemän kallonkutistajien ja muiden psykologien sijaan kertomaan tämän jollekin seurakunnan vanhimmasta pastoreista. Luottamuksellisesti voisit avautua ja heittää synkkyytesi ja murheesi pastorille, joka antaa murheesi ja synkkyytesi JEESUKSELLE. HÄN RAKASTAA SINUA. VOIMIA- summernight1
Lääkäriin , ei uskonpuoskareille
- Anders. K. Yrbälä
summernight1 kirjoitti:
Lääkäriin , ei uskonpuoskareille
Viina ja naiset piristää. Jeesuksesta saa pään vaan entistä pahemmin sekasin.
- Masentunut, en enää
Kannattaisiko käydä TK lääkärillä ja sieltä psykan puolelle.
Jos ei muuta, niin saisit ainakin sielullesi rauhan, että onko masennusta vai ei. Jos kyseessä on masennus, niin tulisi ainakin apua sieltä.
Mutta mitä itse tiedän läheisen kuolemasta. Oma isä ja Äiti on kuollut jo 5 ja 8 vuotta sitten, niin ei se tuska koskaan häviä, sen kanssa oppii vain elämään. Itse olen nyt 40 vuotias ja joka päivä ajattelen vanhempiani, joskus lämmöllä ja joskus "kiukuttelen"...
Mutta zemppiä, käy tohtorilla, niin se saattaa jo laukaista paranemisen, kun saa "paskatulpan" pois päästä...- mene yksityiselle
Rauha mielelle ja mielenterveysmerkinnät TK papereihin ja tiedostoihin pysyvästi.
Kaikkia sairauksia peilataan tämän jälkeen sinulla mahdollisesti ilmenevän mielenterveysongelman kautta, voi vaikeuttaa vakuutusten ja ajokortin saantia, älä ainakaan haaveile ikinä ampuma-aseharrastuksesta, jos luvat on, ne voit menettää.
- jopas jotain
Ei huvita, halusin tappaa itseni, osastollakin ollut, etkä ole masentunut?
Tuollaisen olotilan nimi on masennus, kuinka syvä, sen lääkäri osaa sanoa. - yksi vain.
No ei tuohon ole mitään yhtä ja ainutta vastausta, kaikki on yksilöllistä. Joku erakkoluonteinen ja siinä hyvin onnellinen voi toisen mielestä olla erittäin masentunut ja itsemurhakandidaatti jolle pitäisi tehdä jotain välittömästi auttamiseksi ja taas joku kaikkien ilopilleri romahtaa joku päivä seinään tai tekee jotain radikaalimpaakin eikä kukaan ole huomannut mitään ikinä.
Mutta muotoillaan näin: Jos alkaa ympäristö jostakin muutoksestasi "paljon" (suhteellinen käsite toki) tiedustella ja kysyä onko kaikki hyvin ja/tai itse huomaat turhan paljon miettiväsi asioita negatiivisesti, mikään ei huvita ja kaikki on harmaata.. Niin voihan jotain tilapäistä tai vähän päälle enempi jäänyttä ollakin. Itsekin olen koko kolkytviisvuotta tähän asti kestäneen elämäni aikana ollut isäukolta perityn "pessimisti ei pety ja kuivalla huumorilla pärjää pitkälle" -tapainen persoonaltani. Usein kysynyt joku itseltäkin huonommin tunteva, että hei onks kaikki ihan ok? Mutta kyllä sen sitten itse tuntee ja huomaa jos ei ole, mitä asioita liikaa miettimään edes ja siinä se pää vasta leviää.
Jos sinusta tuntuu, että jotain on pielessä, tee asialle jotain. Jos taas tuntuu että "no kyllähän tää tässä menee ihan", niin sitten anti mennä vaan etiäpäin. Jotenkin koko nykyaika on muutenkin vähän vääristynyt mielestäni, koska valitat mitä tahansa suunnilleen niin kyllä sille joku F-koodillinen diagnoosi tai sen alalajin alalajin sivutyyppi löydetään. Eli kaikki pitää jotenkin heti laittaa muottiin. Semmoista "no ihmiseloon nyt kuuluu, että joskus on vähän harmaampaa kuin joku toinen hetki/aika" -perustervettä systeemiä ei tunnu enää olevan. Ja jos menet valittamaan väsymystä ja vartin juttelun jälkeen tuntematon lääkäri merkkaa kysymysmerkillä lievän masennuksen, antaen jotkut mielialalääkkeet ja ota nyt tosta vaikka yks aamulla ennen ku lähet töihin, kouluun tai mitä nyt elämässä teetkin. -Vähemmästäkin jo ihminen omalla ajattelullaan saa itsensä sairaaksi.
Ja ei se nyt sairaalassaolokaan sitä kerro joka takana joskus aikanaan, että onko nyt sitten taas joku vika tai ongelma eli ei sitä kannata aatella, "taas..." -ajattelulla. Henkiset jutut nyt sama kuin fyysisetkin. Joku saa pari sydäninfarktia ja toipuu ajallaan maratoonariksi vaikka on sitä ennen harrastanut pianonsoittoa. Joku taas pienten rytmihäiriöiden jälkeen toteaa että no ny on pumppu romuna loppuiän, eikä voi urheilla enää mitään. Lopettaa sulkapallonpeluun joka on aina tehnyt onnelliseksi ja virkeäksi, vaikka lääkärikin sitä suosittee kunnon ylläpitämiseksi eikä mitään esteitä. Eli kaikki on suhteellista ja itsehän kukin päättää omasta elämästään. - vastavoima1
Mielenasioita! Mielenasiat on opetettu ihmisille ja tunteet on tehokas keino manipuloida ihmisiä. Keskity elämässä konkretiaan esim. riittävä ravinto ym. vastaavia.
- räyhähenki
kalanmaksaöljyä ja kahvakuulaharjoittelua
- summernight1
Lääkäriin kannattaa mennä tuossa tilanteessa. On nykyään hyviä lääkkeitä masennukseen, tiedän kokemuksesta.
- yksi vain
Tjuu totta kai jos alkaa tuntua liian harmaalta, niin tietty kannattaa käydä juttelemassa ei siinä mitään.
Mutta kuten tuossa itsekin laitoin niin "on olemassa hyviä lääkkeitä" on myös kolikon toisena puolena aikamoinen noidankehä. Ei sillä etteikö lääkkeitä kannata ottaa jos lopputulos on selkeästi huonompi ja vaikka lääkkeilläkin on sivuvaikutuksia pahempiakin, niin varmasti auttajat enemmän kuin tilan eteneminen. Oli kyse sitten fysiikasta tai psyykesta. Nykyajan ongelma ovat kummiskin sitten kiireiset lääkärit ja ns. vähän väsyneet joiden hoitoon kaikista helpointa on antaa mielialalääkkeet ja monesti kaveriksi vielä vahvempiakin akuutteihin ahdistuksiin tms. -> Mutta erittäin moni on rajatapaus sen suhteen, että tarviiko nyt mitään lääkkeitä ja hyvin pienelläkin saattaisi homma helpottaa, joskus muutamalla juttelukerralla jonkun asiantuntijan kanssa. Sitten saa kuitenkin lääkkeet ja niiden kautta iskee olo, että no nyt mä sitten olen sairas (joskus joku ajattelee suoraan, että no niin nyt mä olen hullu) ja tähän on tultu.
Pelkkiin mietoihin mielialalääkkeisiin kun monesti jäädään kiinni, itse ajatellaan että no pakko näitä nyt ottaa tai olo pahenee ja lääkäri sanoo vain liukuhihnalta että syö ni niitä vain. Juuri kenenkään kanssa ei synny mitään hoitosuhteita ja resepti uusitaan vuodeksi kerrallaan. JA jos ei kunnon syitä ole edes syödä niin mielialalääkkeillä sen elon vasta tasaiseksi monesti saakin ja harmaan turran tuntuiseksi, vaikka alkutilanne ei niitä edes vaatisi tai sitten joku puoli vuotta ja sitten kantsisi jo ajaa alas kun mennyt se vaihe mihin niitä tarvi. Ja en voi olla miettimättä että keskimäärin 400000 Suomalaista jos syö jonkinmoista mielialalääkettä niin kuinka monelle ne on vain annettu helpoimpana tienä ja lausahduksella, että koita pärjätä. Varmasti monelle. Ja 10 vuotta olet siinä tilanteessa, että syöt niitä vain, et niistä tule keltään kyselleeksi tai asiaa kyseenalaistaaksesi koska yksi nappi aamukahvin seassa vain on jo tapa jota ei edes ajattele. Mutta jos kerran tapaisi jonkin ihan kunnolla asiakseen ottavan, niin voisi jo alkumetreillä homma alkaa siitä, että hei sä syöt noita kyllä ihan turhaan, kokeillaas lopettaa ne ja katotaan miten sun olon käy. -> Monelle tulee meinaan ne värit elämään takaisin kun napeilla ei niitä harmaiksi värjää.
Siksi vain tuo "tuohon on hyviä lääkkeitä", on nykypäivänä niin vaarallinen lause koska lääkesidonnainen se terveyskeskuksen kiireinen väsynyt lääkärikin monesti on joka poimii sieltä puheesta jonkun koulukirjassaan olleen "masennuksen merkit" listasta mielessään ihmisen puheesta: "1...2... no nyt tuli kolmas, jonka vuoksi suositellaan määrään Cipralexit, juu lievä masennus ja määrään nää sulle nyt". Ja se diagnoosi mielessään sitten joku elää seuraavat 15 vuotta ja elämä on eriiitttääääiiiiiin harmaata ja tasaista eikä kiinnosta mikään.
- kysyjä
Mitäpä tuolla meinasit
- apuakin on
masenuksen oireet täysin!!!! uudestaan vaan psykiatrin puheille..... !! kyllä apua saa! mut moniko sitä hakee ajoissa!!? :( nyky yhteiskunta osaa piiputtaa nuorison! prokratiallaan !!! ja kovemmankin duunarin........ :(
- KALLE KELLO
Tämähän se onkin fiksu paikka kyselle sairauksistaan. Mitähän jos menisit lääkäriin
- sympaltta
Ku ei enää kiinosta entiset kiinostukset.no lääkeet pusertaa sua etiäpäin no niistä vierotukset sitte hirveet kokemusta on
- taikuzki
itse olen menettänyt lapsen ja tiedän miltä läheisen menettäminen tuntuu,omalla kohdalla meni pitkä aika ennenkuin pystyin puhumaan edes kellekään tuntemuksista.kyllähän tuollaiset asiat masentavat,mutta aina täytyy muistaa että asioiden kanssa täytyy oppia elämään ja sopeutumaan,vaikka ne ei aina reilulta tunnukaan.silä tavoin ainakin minä olen päässyt elämässä eteenpäin.masennukseen saattaa liittyä pelko hylätyksi tulemisesta eikä näin ollen halua hakeutua toisten seuraan,ikäänkuin suojelee itseään etukäteen mahdolliselta mielipahalta..jotkut kyllä viihtyvät itsekseenkin eikä tarvi ihmismassaa ympärilleen asioita tehdessään,miten mukavalta itsestään tuntuu :) luulisin että sinun kohdalla kannattaa vielä olla ammatti-ihmisiin yhteyksissä että elämänlaatu paranee mielialan kohennuttua ja varmasti sen myötä jaksaa taas olla yhteyksissä ja tehdä kavereidenkin kanssa hauskaa :) voimia!!
- kakskol
olet, niinkuin kaikki muutkin jotka tänne kirjoittelee...
- Kotimaa Ennen
Yhteinen isänmaamme myyty raha-unionille.Masentaa isänmaan petturien takia.Olemme kuin koiria omassa maassamme.Selittäkää mitä vain japuhutte paskaa.
- Tuttelia
Onko naivempi sana " valehtelette" paremmin mieleenne? Saatteko Boonuksia siitä enemmän kuin kaikkien ymmärtämästä edelliseswtä sanasta?Pannaanko viellä kukkasia korjatun jutun perään jotta menisi tarpeeksi naiviiksi?Onko kansamme niin pyhyyksiä täynnä ettei voi käyttää selkeää tekstiä?Tekopyhyyttä kyllä löytyy mikä ei tarkoita sivistyneisyyttä.
- Ihannoijat
Tuttelia kirjoitti:
Onko naivempi sana " valehtelette" paremmin mieleenne? Saatteko Boonuksia siitä enemmän kuin kaikkien ymmärtämästä edelliseswtä sanasta?Pannaanko viellä kukkasia korjatun jutun perään jotta menisi tarpeeksi naiviiksi?Onko kansamme niin pyhyyksiä täynnä ettei voi käyttää selkeää tekstiä?Tekopyhyyttä kyllä löytyy mikä ei tarkoita sivistyneisyyttä.
Vain täysi aasi myy maansa ja rähkii siellä silti muitten eteen.Loppukin yhteenhiileen puhaltaminen kyllä tässä maassa loppuu.
- Menkää ja kauas!
Ihannoijat kirjoitti:
Vain täysi aasi myy maansa ja rähkii siellä silti muitten eteen.Loppukin yhteenhiileen puhaltaminen kyllä tässä maassa loppuu.
Maamme on menetetty.Maksakaa itse päättäjät mitä olette tehneet.Ei valheita tuomiopäivään asti.
- västäräkki
Suru on usein pitkä prosessi joista selviämme - tai oikeastaan emme selviä ikinä, mutta opimme elämään sen kanssa.
Elämänhalusi on nolla, jonka takia toivon Sinulle voimia että kaikki kääntyisi parempaan suuntaan. Ammattiauttajia tuossa edellä on jo ehdoteltukin ja ehkä ne värit palaavat pikkuhiljaa elämään vaikka keskusteluavun myötä, mutta jos on vaikea masennus, seulahan tehdään yleensä heti, niin ehkä se voisi jonkulaisen lääkeavun turvin päästä pahemman yli, ikusestihan masennuslääkkeitäkään ei toki syödä.
Mun mielestä ihminen voi näillä palstoilla kysellä ihan mitä vain, kaikilla ei välltämättä ole muuta kanavaa, mutta tietysti arvostelijan mielipidekin on aina ok, ehkä hänelläkään ei ole muuta paikkaa aukoa päätään:) - ...
Löytyisiköhän paikkakunnaltasi tai joltain toiselta paikkakunnalta sururyhmää, jossa saisit vertaistukea. Siellä ei tarvitsisi selitellä ensin. Esim. tällaisia löytyy ainakin joiltain paikakunnilta:
http://www.heinolanseurakunta.fi/apua_elamaan/diakonia/sururyhma - lähelläsinua
Tuo kaksi vuotta on vielä kovin vähän aikaa menetuksessä. Anna itsellesi aikaa ja lupa surra. Lisäksi olet vielä nuori. Tuossa iässä on vaikeaa käsitellä surua, kun elämä on murrosvaiheessa muutenkin. Olet nyt läpi käynyt ison asian, jota muut samanikäisesi eivät ole, joten heidän on vaikea asettua asemaasi ja taas sinulle heidän elämänsä voi tuntua "pinnalliselta".
Sinulla on vielä kuitenkin paljon edessä ja oma tehtäväsi tässä elämässä. Joskus samanhenkisten ystävien löytäminen voi auttaa asiassa (kokeneet saman asian).
Voimia sinulle ystäväiseni. Koita jaksaa päivä kerrallaan, hakeudu ihmisten, vaikka vanhempien sellaisten lähelle, kuuntele ja katsele elämää.
Suru menee vähitellen taka-alalle. Halaus sinulle. - Provo tyhmille, eikö
Esiinnyt kuvalla (miten tallinen surffaaja saa liitettyä kuvan, muuten???), kirjoitat minämuodossa, KUKA OLET? Varmaan joku haluaa tietää, niinkuin minä, jos haluaisi lähettää viestin sinulle. Jos olet olemassa....
Varmaan suoli24.fi kehittää näitä "kiinnostavia aiheita", joku (montako palkkalistoilla??) istuu ja keksii mikä "kiinnostaisi", jotta saisi mahdollisimman paljon "kiinnostuneita" "OSALLISTUMAAN KESKUSTELUUN".... jotta voivat kerskailla miten monta tuhatta "keskustelijaa täällä liikkuu.... hyi hitto!
Ja, kuten edellisisistä viesteistä näkyy, moni lankeaa tähän kuoppaan.... eikö?
Oikein panostavat tunteillaan, "ymmärtävät"....
OLETKOHAN OIKEASTI OLEMASSA? Epäilen kovasti....- hah-hah-haa
:)
Mitä sitten?
Vaikka, joku keksisisisisisikin näitä juttuja?
saattaapi keskustelu aina jotakuta sinällään auttaa. - häpeäisit
"Esiinnyt kuvalla"
Ei esiinny. Etusivun kuva ei ole aloittajan kuva.
"(miten tallinen surffaaja saa liitettyä kuvan, muuten???)"
Ei mitenkään. Ylläpito nostaa aloituksia etusivulle, ja kuvittaa niitä.
"kirjoitat minämuodossa"
Useimmiten omasta elämästä kirjoitettaessa kirjoitetaan minä-muodossa.
"KUKA OLET? Varmaan joku haluaa tietää, niinkuin minä, jos haluaisi lähettää viestin sinulle."
Anonyymien kirjoittajien henkilöllisyys ei kuulu muille kirjoittajille. Ei vaikka miten haluaisitte tietää. Jos aloittaja haluaa vastaanottaa viestejä vaikka sähköpostiinsa, hän kirjoittaa viestiinsä s-postiosoitteensa.
"Varmaan suoli24.fi kehittää näitä "kiinnostavia aiheita", joku (montako palkkalistoilla??) istuu ja keksii mikä "kiinnostaisi", jotta saisi mahdollisimman paljon "kiinnostuneita" "OSALLISTUMAAN KESKUSTELUUN".... jotta voivat kerskailla miten monta tuhatta "keskustelijaa täällä liikkuu.... hyi hitto!"
Jos sinua noin kamalasti ällöttää, niin mikään ei pakota sinua klikkaamaan itseäsi Suomi24:ään. Ole hyvä ja poistu.
"OLETKOHAN OIKEASTI OLEMASSA? Epäilen kovasti..."
Yhtäkään perustetta et ole esittänyt tälle epäilylle. Ilmeisesti olet niitä, jotka huvikseen käyvät jokaisessa etusivun ketjussa paasaamassa "PROVO PROVO" ja "epäilemässä" kirjoittajan olemassaoloa. Hanki elämä. - B. testicle
häpeäisit kirjoitti:
"Esiinnyt kuvalla"
Ei esiinny. Etusivun kuva ei ole aloittajan kuva.
"(miten tallinen surffaaja saa liitettyä kuvan, muuten???)"
Ei mitenkään. Ylläpito nostaa aloituksia etusivulle, ja kuvittaa niitä.
"kirjoitat minämuodossa"
Useimmiten omasta elämästä kirjoitettaessa kirjoitetaan minä-muodossa.
"KUKA OLET? Varmaan joku haluaa tietää, niinkuin minä, jos haluaisi lähettää viestin sinulle."
Anonyymien kirjoittajien henkilöllisyys ei kuulu muille kirjoittajille. Ei vaikka miten haluaisitte tietää. Jos aloittaja haluaa vastaanottaa viestejä vaikka sähköpostiinsa, hän kirjoittaa viestiinsä s-postiosoitteensa.
"Varmaan suoli24.fi kehittää näitä "kiinnostavia aiheita", joku (montako palkkalistoilla??) istuu ja keksii mikä "kiinnostaisi", jotta saisi mahdollisimman paljon "kiinnostuneita" "OSALLISTUMAAN KESKUSTELUUN".... jotta voivat kerskailla miten monta tuhatta "keskustelijaa täällä liikkuu.... hyi hitto!"
Jos sinua noin kamalasti ällöttää, niin mikään ei pakota sinua klikkaamaan itseäsi Suomi24:ään. Ole hyvä ja poistu.
"OLETKOHAN OIKEASTI OLEMASSA? Epäilen kovasti..."
Yhtäkään perustetta et ole esittänyt tälle epäilylle. Ilmeisesti olet niitä, jotka huvikseen käyvät jokaisessa etusivun ketjussa paasaamassa "PROVO PROVO" ja "epäilemässä" kirjoittajan olemassaoloa. Hanki elämä.Muuten hyvä viesti paitsi 2 vikaa sanaa oli kuin teinin elämäteoksesta, ei vois olla köyhempi mielikuvitus.
- !!!
Kaikki on valetta. 900000 profiilia, joista 99% ei ole ollut käytössä kuin yhden kerran!
- up.
ja se 1% kirjoittelee näitä tyhmiä tarinoita.
- aller mansentaa
up. kirjoitti:
ja se 1% kirjoittelee näitä tyhmiä tarinoita.
Miksei tänne saa tilastoa josta näkisi miten monta eri konetta on just nyt inessä?
Se antaisi oikean kuvan lukijoita ja kurkkijoista
Adressit. comissa lukee
2 811 henkilöä on allekirjoittanut tämän adressin Allekirjoitukset ovat lähtöisin 2 574 eri ip-osoitteesta.
Ihme ettei suolen aller osaa tehdä sitä samaa ??
Mutta Aller tahtoo antaa kuvan että 9000000 olisi jatkuvasti kiinnostunut .
Suurinosa on tehnyt rekkauksen yhden kerran eikä palaa tai tekee toisen rekkauksen koska ei muista ensimmäisen eikä toisenkaan salasanaa …. itselläni on monta kymmentä rekkausta joiden salasanoja en muista eikä kiinnosta EVVVK.
Itsekin jo lähdin pois koska täällä olevat kirjoittajat ei kirjoita oikeita mielipiteitä, ylläpidon huuhaa-aloitukset on oksettavaa luettavaa Ei totuuden häivääkään.
Oikeita mielipiteitä täältä ei saa. Kaikki on valetta johonkin suuntaan
Ylläpidolle ja sheriffeille on tärkeintä että tulee paljon klikkauksia.
Niistä ne sitten laskuttaa mainostajia ja mainostajat laskuttaa ostajia.
Joten oikeasti me maksamme tämänkin mainosrahoitteisen puljun
Joten kaksi klikkausta minulta riittää tältä päivältä tätä suolen valetta.
Kiinnosti vain tuo kun huomasi että ” 900000 profiilia, joista 99% ei ole ollut käytössä kuin yhden kerran! ”
Olen sen itsekin joskus tuolla jossain kirjoittanut.
No hyvä että kaikki huomaa mikä lastakasa tämä aller oy on
Alkoi todellakin ketuttaa kun ylläpito poisti minun kirjoittamat mielipiteeni ja teki ne omissa nimissä uudestaan
Kun valitin asiasta – ne bannasi minut.
Ettei saa pitää edes omia mielipiteitään omissa nimissä.
Raivostuttava ja erittäin masentava tuo aller on lehtineen päivineen boikottiin koko pulju. - pööööööööööö.
aller mansentaa kirjoitti:
Miksei tänne saa tilastoa josta näkisi miten monta eri konetta on just nyt inessä?
Se antaisi oikean kuvan lukijoita ja kurkkijoista
Adressit. comissa lukee
2 811 henkilöä on allekirjoittanut tämän adressin Allekirjoitukset ovat lähtöisin 2 574 eri ip-osoitteesta.
Ihme ettei suolen aller osaa tehdä sitä samaa ??
Mutta Aller tahtoo antaa kuvan että 9000000 olisi jatkuvasti kiinnostunut .
Suurinosa on tehnyt rekkauksen yhden kerran eikä palaa tai tekee toisen rekkauksen koska ei muista ensimmäisen eikä toisenkaan salasanaa …. itselläni on monta kymmentä rekkausta joiden salasanoja en muista eikä kiinnosta EVVVK.
Itsekin jo lähdin pois koska täällä olevat kirjoittajat ei kirjoita oikeita mielipiteitä, ylläpidon huuhaa-aloitukset on oksettavaa luettavaa Ei totuuden häivääkään.
Oikeita mielipiteitä täältä ei saa. Kaikki on valetta johonkin suuntaan
Ylläpidolle ja sheriffeille on tärkeintä että tulee paljon klikkauksia.
Niistä ne sitten laskuttaa mainostajia ja mainostajat laskuttaa ostajia.
Joten oikeasti me maksamme tämänkin mainosrahoitteisen puljun
Joten kaksi klikkausta minulta riittää tältä päivältä tätä suolen valetta.
Kiinnosti vain tuo kun huomasi että ” 900000 profiilia, joista 99% ei ole ollut käytössä kuin yhden kerran! ”
Olen sen itsekin joskus tuolla jossain kirjoittanut.
No hyvä että kaikki huomaa mikä lastakasa tämä aller oy on
Alkoi todellakin ketuttaa kun ylläpito poisti minun kirjoittamat mielipiteeni ja teki ne omissa nimissä uudestaan
Kun valitin asiasta – ne bannasi minut.
Ettei saa pitää edes omia mielipiteitään omissa nimissä.
Raivostuttava ja erittäin masentava tuo aller on lehtineen päivineen boikottiin koko pulju.Noin kirjoittaa itse miljoonan nikin nainen!
- 6+10
Kyllä se siitä sitten kun ajattelee positivisesti. Olen ollut kai jollain tavalla masentunut aikoinaan nuorempana. Kärsin paniikkihäiriöistä aikoinaan. Nuorena olin töissä asiakaspalvelutehtävissä ja työpaikalla tunsin itseni turvalliseksi ja tulin toimeen ihmisten kanssa. Kotiin päästyäni linnoittauduin aina siihen asti kunnes työt alkoivat ja oli äärimmäisen vaikeaa käydä ulkona.
Ihmisen elämä on kuitenkin niin lyhyt ja yllätyksiä täynnä, että kannattaa kaivaa se elämänilo vaikka väkisin, vaikka pienistä asioista aloittaen. Kaksi parasta kaveria on jo lähtenyt kolmekymppisinä. Toinen sairauden ja toinen omankäden kautta. Niitä itkin aikani ja nyt olen hyväksynyt ne osana elämääni.
Nykyään olen sinut itseni kanssa.
Elämä on lahja mitä tulee kunnioittaa.- ja höpö höpö
Juu ja lahjallaan saa tehdä mitä haluaa. Minä haluan sen palauttaa mitä pikimmin.
- sulle kyllä kerrotaa
Kun olet ollut pari vuotta sairiksella vakavan masennuksen perusteella niin viimeistään vakuutuslääkärit papereita katsomalla toteavat että ei sinua mikään vaivaa. Jos olisit heti jäänyt sairikselle olisit nyt terveen kirjoissa.
- musta pimeä mörkö
Masennusta itselleni kuvaa hyvin musta pimeys mörkö joka asettuu sieluun.
T. Musta pimeä mörkö - m831
Mulle masennus on ollut tuttu "kaveri" myöhäisestä teini-iästä asti. Ravasin alle kaksikymppisenä psykologilla ja pahin masennusjakso oli siinä 17-19 -vuotiaana. Vielä senkin jälkeen oli aikajaksoja jolloin mulle iski paniikkikohtaus aamuöisin ja niitä sitten rupesi pelkäämään illalla ennen nukkumaan menoa jo etukäteen. Tuli lieviä nielemisongelmia ns. psykosomaattisia oireita jotka oli kiusallisia, sosiaalisten tilanteiden pelkoa esim. syömiset ruokaloissa. Pahimpaan aikaan mulle tuli inhottavia ajatuksia: mitä jos ajan autolla ja vain vähän käännän vastaantulevien kaistalle niin POKS nokkakolari ja henki pois, pelkäsin autolla ajamista. Isännällä oli pistooli kaapissa ja ajattelin: olisi se vaan niin helppoa, osoittaisi aseella itseensä päähän ja PAM! henki pois. Missään vaiheessa en kuitenkaan suunnitellut tappavani itseäni, mutta nuo ajatukset pelottivat mua ja siirsin ne syrjään.
Sain lääkityksen joka vasta pari vuotta vaihdettiin SSRI -lääkkeestä SNRI -lääkkeeseen, se toi hieman muutosta laiskaan oloon ja lieviin sosiaalisten tilanteiden pelkoihin.
Nykyään tilanne on paljon parempi ja tietenkin elämän tilannekin on eri. Käyn yhä psyk. polilla, mutta harvakseltaan ja syön SNRI -lääkettä. Kaikki on ihan mallillaan, mutta vieläkin tulee päiviä jolloin on alakuloa, väsyttää ja hermot on kireellä. Näin keväällä huonoina päivinä ahdistaa ja ärsyttää nähdä ihmisiä iloisina ja haluaisi toisille vaan pahaa, eli vieläkin on havaittavissa jonkinmoisia oireita, liekö persoonallisuushäiriötä taustalla.
Kaikenkaikkiaan olo on parempi ja toki tehtävää tämän ongelman kanssa on vieläkin, on hyviä ja huonoja päiviä, mutta elämä on haasteita täynnä ja vaikeudet voi voittaa. - Don't Know
Mä en halua vähätellä mitään, mutta tuo on normaalia, että sitä masentuu, kun jotain surullista tapahtuu, se on vaan elämää se, joka ei siis ole masennusta.
Mutta tuo itsemurhan yrittäminen voisi viittaa ainakin lievään masennukseen. Sitä en sitten tiedä, että tarpeeksi kun ihminen ajattelee miettii sitä masennusta, niin sitä voi itse uskoa lopulta. :/ emt- Januskasvossss
Itsemurhan miettiminen ei ole lievää masennusta,ei keskivahvaa masennustakaan
vaan paljon vakavampaa!
Aloittajan pitää ehdottomasti jatkaa psykiatrisessa valvonnassa jos itsemurha-ajatuksia on vähääkään!!
- ent. kohtalotoveri
Poikakulta... masennuksella on monta nimeä, nykyaikana käytetään ehkä liiankin herkästi sanaa masennus sellaisistakin asioista, joissa alakuloisuus ja mielialan lasku on elämänkriiseihin kuuluva asianmukainen reaktio. Menetys ja suru. Asioiden pohtiminen on tärkeää ja lopultakin terveempää kuin niiden kuoppaaminen vaikkapa yltiöpäisen ja itsetuhoisen käyttäytymisen alle. Surulle ei ole määräaikaa, mutta sen vangiksikaan ei auta jäädä.
Millainen sinun surusi on, millaisen tien olet jo kulkenut suru kumppaninasi? Ajatteletko menetettyä läheistä joka päivä? vai osaatko jo antaa hiukan etäisyyttä hänelle, jonka täytyi kuolla?
Et jaksa välittää elämästä, et kaipaa tai kestä ihmisiä, haluat paeta elämää jonnekin, missä ajattelet olevasi turvassa kaikelta tuntemiselta ja kaipaukselta, et näe edessäpäin mitään tavoiteltavaa. Sinun mielialasi on tyhjä ja murheellinen.
Tavoittelematta mitään diagnoosia annat vaikutelman ihmisestä joka tarvitsee nyt turvaa, hoivaa, tukea. Osastohoito ja mielialalääkitys on asiallinen aloitus, tarvitset muutaman viikon että lääkitys alkaa vaikuttaa. Tarvitset tavoitteen jota kohti etenet askel askeleelta ja välillä arvioit edistymistäsi hoitoryhmässä, tarvitset hoitosuunnitelman ja sitoutumista. Varovaiset askeleet kohti elämää pitenevät vähitellen. Ystävät ovat hyvä apu, älä käytä heitä murheiden kertaamiseen vaan uusien asioiden luomiseen. Ihmiset oppivat toisiltaan.
Toivon sinulle voimia ja oivallusta auttaa itseäsi, anataa auttaa itseäsi. - aloittaja10+6
Lääkkeet olen lopettanut jo useampaan kertaan, viimeksi noin kuukausi sitten. Joskus on vain niin synkkä mieli. Noh, taidan vaan jatkaa elämääni ja hoitaa yo-kirjoitukset pois alta, ehkä muuttaa toiseen kaupunkiin. Ehkä asiat luonnistuvat ajan kanssa.
- Hahhh...
Tervehdys,
Olisikohan niin, että olet antanut oikealle otsalohkollesi vallan pyörittää huonojen asioitten kehää. Kirjoita kaikki ikävät ajatuksesi paperille ja jätä ne sinne. Vasen otsalohkosi saa sen jälkeen tilaisuuden tuottaa sinulle iloista ajateltavaa. Sanotaan, että jokaista ikävää ajatusta kohden olisi hyvä olla 3-5 hyvää/ positiivista.
Jospa kirjoitat positiivisetkin paperille ja milloin huomaat olevasi negatiivisten ajatustesi vanki, luet ääneen itsellesi omia myönteisiä ajatuksiasi.
Ihmisen on mahdoton olla iloinen ja surullinen yhtä aikaa. Vielä, kun suoristat ryhtisi ja asetat suupielesi hieman ylöspäin, huomaat, että vas. aivopuoliskosi muuttuu aktiivisemmaksi.
Anna keuhkojesi täyttyä ilmalla alaosiaan myöten niin, että pallea kohoaa, puhalla sitten keuhkot aivan tyhjäksi suun kautta vähän kuin pilliin puhaltaisit. Toista tämä muutama kerta peräkkäin. Tee tämä useita kertoja päivässä. Pidä myös huoli, että liikut ja nukut kunnolla, juot riittävästi vettä, syöt hyvin ja pidät taukoja tekemisissäsi, mitä ikinä teetkin.
Tässä sinulle linkki sivustolle, jossa pääset tutkimaan omien ajatustesi totuudellisuutta: http://thework.com/thework.php
Sieltä löydät videoita toisista totuuden etsijöistä. Pidä huoli, että tutustut Byron Katien omaan tarinaan. Voit hyväksyä oman elämäsi tapahtuman, jättää menneet menneiksi ja ryhtyä elämään taas omaa, ainutlaatuista elämääsi. Uskon, että sitä kuollut läheisesikin toivoisi.
Tervetuloa tähän ja nyt, ainoaan hetkeen, joka on totta!
Hahhh... - surussa myös apua sa
Hei!
Tsemppiä, jätkä :) !
Suru kannattaa surra, kunnolla. Ja sitten tarttua elämään.
Aina se ei vain yksin onnistu. Joku tuolla ehdotti papin puoleen kääntymistä - toinen kielsi sen jyrkästi.
Molempi parempi. Kokemuksella sanoen. Ei sielunhoito, jonkun papin tai muun seurakunnan työntekijän kanssa, hassumpi juttu ole. Mutta mene luterilaisen (siis normaalin kirkon) työntekijän juttusille, pääset puhumaan asiaa ja siihen ei kuulu hengellinen aivopesu - jota monet pelkäävät (sitä, kun tapahtuu noitten hellareitten, vapaakirkon tms piirissä enempi).
Lääketieteellinen apu on kanssa käytettävissä. Nuo vaihtoehdot, kun ei ole toisiaan poissulkevia vaihtoehtoja, vaan oikeastaan, toisiaan täydentäviä.
Lääkkeet auttavat, se on selvä, mutta tunnetasolla puhuminen asiantuntevan sielunhoitajan kanssa voi tuoda uusia näköaloja oman surunsa kanssa painiskelevalle, ei sinällään valmiita vastauksia vaan pohdittavaa. - just'
Masennus on jokin Idearikkaan luoma nimi, sanalle: tympääntynyt, ei mitään väliä.
Ja masennukseen, kun saa lääkkeet, niin sitten onkin kävelevä, ajattelematon Sombi.
Nyt vain ulos ylös ja lenkille yms. kaverit hakemaan, siitä se meno alkaa luistaa, kuin ennenkin.
Joka ihmisellä on hyviä ja huonoja hetkiä. - matti möttönen vaan
Hei!
Olet vielä nuori kundi.
Lääkärit auttavat. Seurakunnan työntekijät myös. Ei kumpikaan huuhaata!
Jos olet käynyt rippikoulun, muistatko vielä pappisi tai nuorisotyöntekijän nimen, soittele heille. Voi avata kummasti ajatuksia ja tuoda pohdittavaa! - aaaaaaaaaaaaaaa11
"Läheiseni kuoli ja olen ollut noin 2 vuotta mahdollisimman vähän yhteydessä ihmisiin. Kuitenkaan en koe olevani masentunut. En vain välitä enää. Ei oikein vain huvita hankkia ystäviä, tehdä asioita mitä muut tekevät, etsiä tyttöystävää jne. Osastollakin olen ollut, vaikka en ollut mitenkään masentunut, halusin vain tappaa itseni. Kuitenkin tässä vielä kirjoittelen. Kertokaa nyt viisaammat olenko masentunut vai olenko vain tavallaan lopettanut elämän tavoittelun?"
13 vuotiaana menetin tärkeän persoonan itselleni, minkä seurauksena kukaan ei enää rakastanut minua. minulle tuli dissosiatiivnen identiteetti häiriö ja pitkän ajan kuluessa oikea minäni hävisi kokonaan.. 11 vuotta kärsinyt masennuksesta joista viimeiset 5 vuotta olen ollut helvetissä. jotenkin ei sinun pari vuotta tunnu missään joten painu helvettiin sääliä kerjäämästä- Jaa minä häh
Niin saatana. usko nyt että tänne tullaan leveilemään ja brassailemaan menetyksillä, ja jos ei tositarinat riitä niin sitten keksitään.
Joka tapauksessa, toiset on parempia kuin toiset.
Mulle tuli sormeen tulehdus kun pidin sitä liian kauan pepussani, masennuin siitä ja naapurin setä tirkisteli minua kun pidin sormea siellä.
Tämän johdosta kevätjäihin hukkui kolmosserkukseni ja mummoni sai eturauhassyövän. Minä hoidin sormeni kuntoon, mutta puolet elämästäni on mennyt hukkaan (olen nyt 38 v) koska hormonitasoni heittelehti paapuurista tyyrpuuriin.
Joten inessiivini sen kuin syvenee eikä hortto Kaalo ollutkaan mikään ravihevonen.
Hävisin koko omaisuuteni sökön peluun johdosta.
- alakulo on normaalia
Masentumiskausia on turha edes yrittää paeta. Minulla on niitä joka vuosi. Viikko sitten päättyi eräs ja uusi varmaan tulee aikanaan. Yritän vain jotenkin kahlata läpi koska olen aiemminkin selvinnyt nuo kaudet. En usko että mitkään terapeutit auttavat. Kannattaa vain olla ja yrittää päivästä toiseen.
Itseasiassa mitkään fiilistelyt eivät auta ja nykyinen elämäntyyli viihteineen ei minullekaan maita. En totisesti saa henkistä tyydytystä mistään Kimi Räikkösen kaahailuista tai lätkän MM-kisoista. Koko urheilu on täysin naurettavaa. Saattaisin viihtyä oikein hyvin vaikka yksiksenikin vaikka minulla on rakastava puoliso. Katselin taannoin ulkona pikkulintuja ja tuntui että niitä seuratessa mieli parani heti 10%. Ihmisten touhuja katsellessa yleensä käy päinvastoin.
Ei elämä mitään hauskaa ole eikä se kai koskaan tulekaan. Elämä on vain elämää. Joku hyvä kirja saattaa joskus antaa sisältöä elämälle mutta mitäs sitten kun on niin tympääntynyt ole ettei jaksa edes kirjaa avata. Televisiosta nyt ei ainakaan saa mitään lohtua - päinvastoin alkaa nolottamaan entisestään. Netti - no jaa. Pitäisi löytää jotain mielenkiintoista. Mutta kun googletat niin saat yleensä ensimmäiseksi näkyvällä jotain kaupallista sontaa etkä itse asiaa. Tuntuu että kaikki vain yrittävät myydä sinulle jotain.- Asenne ratkaisee
Jooo, "alakulo on normaalia" eikä se ole minkäänmoisen masennuksen kanssa tekemisissä. Ja sanoisin, että liian yleisesti ihmiset sekoittavat nämä jutut.
Toivottavasti et tosissasi esitä, että jonkun ihmisen elämän sisällöksi voisi riittää ralli tai lätkä tms. turhake. Elämän sisältö ja tarkoitus tulee jokaisen sisältä, itsestä, se pitää löytää sieltä aivon mutkasta, syrämen syvyydestä, ajatella ja valmistella ja ruveta työstämään sitä, mitä eniten maailmassa ja elämässä halajaa, tahtoo, toivoo ... ja realisoida se konkreettiseksi. Se tarkoittaa, että edes "rakastava puoliso" ei riitä sinun elämästäsi tekemään täydellistä ja hyvää, ehkä vain vähän siloittelemaan tietäsi. H-moinen vaatimus muuten vieraalle ihmiselle, sinä olet sinun elämäsi tekijä ja päävastuullinen.
Enpä tiedä onko kukaan koskaan missään luvannut, että elämä olisi hauskaa. Mutta elämän tarkoitus on murheen karkoitus ja joka ainut on itse vastuussa siitä, osaako ja pystyykö murheen karkoittamaan, väistämään tai heivaamaan sinne, minne se kuuluu - hemmettiin.
Aloita urheilemaan hulluna, painu lenkille.
- Hanki koira
Koira on ihmisen paras ystävä
- Kuulespa ny. . .
No hei, tee päiväkirjaa millasia fiiliksiä on, ja mitkä ne aiheuttaa.
Ei ole sekään tervettä että nauraa kaiket päivät eikä kertaakaan itkusta.
Kyllä murhe ja suru kuuluu ihan normaaliin elämään... - Suru ei ole sairaus
Miksiköhän nämä ns. masentuneitten masentavat jutut saavat aina paljon plussia? Mistä se kertoo? Vertaistuesta? Säälistä? Kohtalotoveruudesta? Samanlaisesta masentuneesta mielen maisemasta?
Ihmiselle ei annettu päätä sitä varten, että hän kulkisi allapäin ja jättäisi käyttämättä sen osan sisäelimistään, jolla voi ajatella. Jotta pää pystyyn ja ajatukset muualle kuin maan matosiin, omiin varpaisiin ja navan seutuun. On ehdottomasti onnellisempaa elää keskittyen johonkin muuhun kuin itsensä sairaanomaiseen tarkkailuun.- plötsistä
Julkkikset on muuten kans yleensä tosi masentuneita ja entisiä koulukiusattuja.
Joku julkkis on muuten tunnustanut et se oli kiusaaja.
Nostaa nääs pisteitä.
Sitten ne kyl muistaa kertoo et ne on kärsiny paniikkihäiriöstä ja 2-suuntasesta mielialahäiriöstä, ja kärsii/nauttii ADHD:sta. Kukaan ei oo tunnustanu potevansa skitsofreniaa, vai onko.
- sorsaapannulla
Lisäsin avakseeni kuvani, saisinko seksiä ?!
- mephisto4you
Vitun säälittävää, yritä edes tai lopeta kituminen.
- mikä neuvoksi ??????
aivan sama tilanne täällä,
joka päivä kuvittelen kuolevani,
jos keksisin keinon millä päättää päivänsä äkkiä kerralla,
esm. ampusin itseni jos olisi käsiase, mutta kun en osaa, en halua hankkia kyseistä työkalua,
itse olen kyllä tehny diaknossin, olen syvästi masentunu,
en jaksa etsiä seuraa, enkä ihmisiä ympärilleni, en varmaankaan sietäisi pidemmän päälle ketään vakituisesti asumaan samaa taloutta,
noooh, jos olisin rakastunu toista sukupuolta olevaan henkilöön, en ole varma vaikka masennus katoaisi, tai sitten ei katoa,
psykiatrille menoa olen haaveillu, mutta aina jää haaveeksi, terveyskeskuksesta ei varmaankaan saa ammattimaista psykiatrin hoitoa, luulisin että pitäisi mennä yksityiselle lääkärille,
mutta se tulee kalliiksi, eläkeraha ei ehkä riitä hoitoon, enkä ole varma oliski hoidosta edes apua kuoleman haluun,
olen pettyny elämään peruusteellisesti, enkä näe mitään valoa edessäpäin, miksi jatkaa elämää. - KaikellaOnTarkoitus
En usko, että sillä on paljoakaan merkitystä mikä diagnoosisi on. Tärkeintä on se, miltä sinusta tuntuu (oli syy mikä tahansa). Olen itse ollut enimmäkseen alakuloinen koko nuoruuteni (ja tiedän syytkin tilanteeseeni) ja käynyt pohjalla, mutta en silti hoe itselleni että "voi kun olen masentunut". Ajauduin myös tilanteeseen, jossa mikään ei enää kiinnostanut tarpeeksi jotta vaivautuisin toimimaan tai tuntisin tarvetta tehdä oikein mitään. Oli vain jotenkin turta olo, mikään ei tuntunut miltään. Kun on rypenyt tarpeeksi kauan surussa, itkenyt, niin enää ei jaksa sitäkään. Kaikki on jotenkin ihan sama.
Mutta uskon, että tuon tyhjyyden kokemisesta on hyötyäkin. Kun on lopettanut väkisin vääntämisen ja karsinut elämästään melkein kaiken, myös kaiken turhan, on päässyt rauhoittavaan nollapisteeseen, jossa on mahdollisuus miettiä mitä oikeasti haluaa, mikä minua todella kiinnostaa, mikä elämäntarkoitukseni on. Ja kun se on selvinnyt, on helpompi lähteä rakentamaan elämäänsä uudelleen, mieleisekseen : ) Ja kun elää, kuten unelmoi, on mahdollista olla myös onnellinen, aidosti. Eikä tuhlaa kallisarvoista aikaa enää turhanpäiväisyyksiin, vaan pystyy keskittymään olennaiseen, tärkeimpään. Siihen, mikä tekee juuri minut onnelliseksi.
Jos vielä olet täällä, sille on syynsä. Ja ehkä se syy selviää Sinullekin joku kaunis päivä... - masentunutmieli
Itse sairastan vaikeaasteista masennusta ja olen yrittänyt itsemurhaa itse en parane tästä ikinä. Suru ei ole masennusta vaan normaalia jos menettää rakkaan ihmisen. Masennus on sairaus joka tekee uhristaan toimintakyvyttömän jonka maailma näyttää mustalta ja ei haluaisi ja jaksaisi mitään. Tiedän kokemuksesta kuinka tämä sairaus tuhoaa uhrinsa mielen negatiivisuudellaan. Olisin niin onnellinen jos joskus paranisin tästä, mutta diagnoosi on pysyvä. Joten neuvoni on jos olette mieli maassa pitemmänaikaa niin käykää lääkärissä on vaikeaa itse todeta onko se masennusta vai vain normaalia tunnetta.
- Ajattele valoisammin
Ei h-i ja herranpieksutsentään! Muuta ajattelutapasi, niin kaikki muu muuttuu vähitellen muuksi kuin negatiivisuudeksi. Sinä ITSE kasvatat mustaa maailmaa sisääsi, tee siitä loppu - ITSE! Kukaan muu ei siihen puolestasi pysty.
- ....................
" masentunumieli "
voisko sinua auttaa jos rakastuisit toiseen ihmiseen, saisit hyvä läheisen ihmis-suhteen,
itse olen taipuvainen ajattelemaan että kun on toinen ihminen lähellä joka ymmärtää ihmistä semosenaan kuin tämä on, ja jonka kanssa voi jutella aivan kaikesta,
on kaikinpuolin luotettava ja turvallinen,
niin masennus katoaa taivaan tuuliin,
luulen että masennus on suurta pettymystä kaikkeen elämässä, kaikki on pettäneet lähellä olevat ihmiset, mihinkään ei voi luottaa,
elämä on turvatonta, ei ole työtä eikä tule olemaan,
koko elämä on epävarmaa,
ihminen eikestä ikuisesti epävarmuutta,
tämä on mielestäni syy ihmisten syvään masennukseen - Hahhh...
Tervehdys masentunut mieli,
Tutkipa tätä: http://www.markrobertwaldman.com/ ja katso ainakin 2,17 minuutin video sivun oikeasta alalaidasta.
Toivottavasti osaat englantia ja voit tutkia enemmänkin Mark Waldmanin ajatuksia. Häneltä voit saada henkilökohtaisen koutsauksen skypessä.
Sivustolta löydät useita hänen kirjoittamiaan kirjoja.
En tiedä, mistä olet saanut diagnoosisi. Tiedä, että sinun ei ole välttämätöntä uskoa siihen.
Keho ja mieli toimivat täydellisessä yhteistyössä. Kiinnitä huomiosi asioihin, jotka tuovat sinulle hyvinvointia ja tasapainoa, omistaudu niille.
Ajatustesi ja tunteittesi takana olet sinä itse. Meissä jokaisessa on täydellinen ihminen. Ala kuoria kuona pois päältäsi, niin näet. Kuuntele sisintäsi ja huomaat, että se yrittää sanoa sinunkin olevan hyväksytty ja toivottu juuri sellaisena kuin olet. Sinun elämälläsi on tarkoitus ja löydät vielä tien.
Byron Katie (googlaa, niin löydät hänen tarinansa ja paljon työkaluja itsellesi) heräsi jo vuosia sitten masennuksestaan noin vain eräänä päivänä ja on sittemmin auttanut lukemattomia kaltaisiasi.
Hahhh...
- johonkin-
kurssilaulu.
- glglglvmöj
Ensimmäinen asia että nämä suomi24 palstat on täynnä masentavia juttuja, ei siis kannata lukea vakavissaan. Ylös, ulos ja lenkille! Uskottomuuspalsta on kaikkein naurettavin, samoin talopaketti kommentit. Aika masentunutta porukkaa, luota ihmisiin, asioihin ja hyvyyteen!
- pilvinen päivä
mies masentaa kerran viikossa ainakin,aina siitä on selvitty tavalla tai toisella.
- yggyyhh
kaikilla ihmisillä on ujouden tunne ujot ihmiset ovat vain huonoja hallitsemaan sitä.
SOS-kriisikeskus vastaa:
Hei kaikille
Hyvä että päätit kirjoittaa tilanteestasi tänne. Joskus jo pelkkä ajatusten kirjoittaminen voi helpottaa oloa. Toivottomalta tuntuvan elämäntilanteen pohtiminen yksin on kuitenkin raskasta. Tällaisessa tilanteessa ulkopuolinen tuki on tärkeä voimavara. Asioista keskusteleminen auttaa jäsentämään omia ajatuksia ja tarjoaa uusia näkökulmia, mikä usein helpottaa jaksamista.
Jos haluat keskustella tilanteestasi puhelimitse, voit aina soittaa Valtakunnalliseen kriisipuhelimeen. Puhelun voi soittaa nimettömänä ja se maksaa operaattorin veloittaman puhelumaksun verran. Valtakunnallisen kriisipuhelimen numero on 010 195 202. Puhelin päivystää arkisin klo 9-06, lauantaisin ja juhlapyhinä 15-06, sunnuntaisin 15-22.
Jos taas haluat jutella kasvotusten, ympäri Suomea toimii kriisikeskuksia, joihin voit varata ajan ja tulla keskustelemaan paikan päälle. Kriisikeskusten yhteystiedot löytyvät osoitteesta:
http://www.mielenterveysseura.fi/sos-kriisikeskus/kriisikeskusverkosto/alueelliset_kriisikeskukset.
Käynnit eivät maksa mitään.
Jos haluat mielummin kertoa ajatuksistasi ja tuntemuksistasi lisää kirjoittamalla, voit ottaa meihin yhteyttä Tukinetin kautta (www.tukinet.net). Tukinetissä pääset keskustelemaan kahdenkesken tukihenkilön kanssa. Tukinet -live päivystää joka arkipäivä 15-19. Tukinetissä on myös foorumeita, joista on mahdollista löytää vertaistukea ihmisiltä, jotka ymmärtävät tilannettasi oman kokemuksensa kautta.
Kiireellisessä tilanteessa voit ottaa yhteyttä paikkakuntasi psykiatriseen päivystykseen. Lähimmän psykiatrinen poliklinikan yhteystiedot löydät etsimällä netistä hakusanalla "psykiatrinen päivystys paikkakuntasi" tai "psykiatrinen poliklinikka paikkakuntasi".
sos-kriisikeskus / pekka
Ketjusta on poistettu 5 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Kuvat! Dannyyn liitetty Helmi Loukasmäki, 22, on puhjennut naisena kukkaan - Some sekoaa: "Sä..."
Ooo, kaunis aikuinen nainen Helmistä on kasvanut siinä yli 80-vuotiaan Dannyn rinnalla! Katso uudet kuvat: https://ww483541- 472581
Suodatinpussin kastelemalla saa parempaa kahvia
Kokeilin niksiä ja kyllä tämä kahvi on parempaa nyt. Ei lainkaan maistu paperiselta. Huljuttelee hanan alla suppiloa pap1251910Tidätkö nainen
että suoraan sanottuna v.tut.aa että pääsit näin lähelle minua. Ei olisi oikeasti aikaa tähän mutta silti aina välillä o1001693Onkohan sinulla kaikki hyvin?
Nyt vähän sellainen outo tunne tuli. Sinun asiasi niin ei minulle toki tarvitse kertoa. Kunhan mietin...381127Mikä on kaivattusi etunimi?
Otsikossa siis on kysymys eriteltynä. Vain oikeat vastaukset hyväksytään.471068- 1731016
En kestä katsoa
Sitä miten sinusta on muut kiinnostuneita. Olen kateellinen. Siksi pitäisi lähteä pois84946Huikeeta, mahtavaa, ihan mielettömän upeeta
Me ostettiin talo Espanjasta. Tosin saadaan käyttää sitä vain muutama viikko vuodessa kun on monta muutakin ostajaa! M175916Oho! Arja Koriseva paljastaa TTK:n ekasta suorasta lähetyksestä: "On vähän ärsyttävä yhtälö!"
Upea Arja Koriseva! Tsemppiä haasteelliseen tilanteeseen! Lue lisää: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-arja-koriseva-14864