Mulla on reilu 3-vuotias sekarotuinen rescuekoira (saksanpaimenkoiraa voimakkaasti, muista roduista ei tietoa). Koira tuli minulle ollessaan viisikuukautinen. Ensimmäisen vuoden kaikki sujui kuin tanssi. Koira rakasti kaikkia koiria ja ihmisiä, oli utelias ja ystävällinen ja totteli hyvin (mitä nyt koirapuistosta sai välillä olla vaatimassa pois lähtemään kun ei millään olis malttanut). Sosiaalistettukin on siis pienestä asti, muita koiria tapasi monta kertaa viikossa koirapuistossa. Pientä vetämisongelmaa oli jo pentuna, mutta useimmiten käyttäytyi hihnassakin kuin unelma. Kaiken oppi nopeasti ja kaikin puolin fiksu tapaus on.
Sitten n. 1,5 vuoden ikäisenä ensimmäisten juoksujen jälkeen luonne muuttuikin yhtäkkiä todella paljon. Hihnassa vetäminen äityi todella pahaksi, ja etenkin nuorempia koiria alettiin pomottaa koirapuistossa niin pahasti, että pari kertaa sai ihan säikähtää toisen koiran puolesta. Koirapuistoilut loppui siihen. Remmissä alkoi hillitön rähjäys. Jotenkin koira meni aina ihan erilaiseen tilaan päästessään ulos. Sisällä oli edelleen kuuliainen ja hyväkäytöksinen, mutta jo ulko-oven avautuessa nousee niskakarvat pystyyn ja kroppa jännittyy. Koira myös vinkuu todella paljon, lähinnä silloin kun jotain on tapahtumassa, ei muuten. Ihan kuin se olisi jatkuvasti todella ahdistunut?
Oon yrittänyt miettiä syitä tuolle käyttäytymisen äkilliselle muutokselle. Ikä? Alettiin siinä vaiheessa viettää paljon aikaa myös kolmen muun koiran kanssa, meistä muodostui melko kiinteä lauma. Voisiko sillä olla asian kanssa jotain tekemistä? Noihin aikoihin samassa rapussa asui myös pariskunta, joka piti kahta terrieriään rappukäytävässä usein vapaana, ja pari kertaa terrierit päättivät ulos lähtiessämme yhteistuumin tulla koirani kimppuun (alistaa ja rähjätä). Uskon, että tää vois olla se suurin syy, mikä käyttäytymistä muutti. Mä olin myös ennen tuon käyttäytymisen alkamista leikkauksessa ja sairaslomalla sen jälkeen.
Koirani ei kuitenkaan rähjää kaikille koirille, monista naapuruston koirista se pitää. On kuitenkin ihan arpapeliä, että kelle räksyttää ja kelle ei. Ja se rähjäys on ihan sitä, että kuola roiskuen rähjätään ja jos irti pääsisi niin kimppuun kävisi.
Mä oon itse pyrkinyt aina olemaan johdonmukainen auktoriteetti. Tällä hetkellä asun mun avopuolison ja sen koiran kanssa yhdessä, ja meidän kaikkien yhdessä käydessä lenkillä koirat tuntuu vaan imevän toisistaan lisää sitä huonoa energiaa, ja puolison koirakin on alkanut rähjätä muille koirille. Kuonopannalla oon saanut vetämisen loppumaan, mutta edelleen noita kilahteluja tulee liikaa. Johtajuusongelmaa mä en koe olevan. Jääkauttakin on kokeiltu, ei auttanut räjähtelyyn mitenkään.
Musta tuntuu et mä oon kokeillu hyvällä ja mä oon kokeillu vähän vähemmänkin hyvällä, eikä mikään vaan auta. Vinkkejä, että mitä tässä tilanteessa olisi parasta tehdä? Auttaisikohan leikkaus? Mä alan itse olla henkisesti ihan poikki, koska oon kamppaillu tän asian kanssa jo 1,5 vuotta. Nykyisin lenkille lähtö koiran kanssa nostaa jo välillä valmiiks kyyneleet silmiin, kun ei vaan jaksais sitä stressiä. Koira on mulle maailman rakkain enkä ikinä siitä tahtois luopua.
Kiitos jo valmiiksi asiallisista kommenteista!
Tarvitsen kipeästi apua koirani kanssa!
15
154
Vastaukset
- hyväneuvo
Älä stressaa, ahdistu eläkä leikkaa vaan otat yhteyttä johonkin pätevään kouluttajaan.
- vastuulliseltotan
Kannatta ottaa yhteyttä kasvattajaan, heitä saa yleensä parhaat neuvot, tietävät vanhempien luonteet ja käytöksen.Tai jos et kasvattajan saa yhteyttä.Niin pyydä apua ja neuvoja siltä jolta ostit kiran.Hän varmasi tietää miten toimia.
Itse ostan koiran vain vastuulliselta hyvältä kasvattajalta joka ihan oikeasti neuvoo 24/7 ja auttaa jos ongelmia ilmenee.Itsellä kllä ollut hyvää tuuria, eikä ongelmia ole tullut.Tietysti sekin vaikuttaa, että otan tarkkaan selkoa jo ennakkoon rodusta, suvusta ja kasvattajasta ennen lopulista ostopätöstä.- erthyujiklöl
tuota joo, itsekkin ostin hyvältä kasvattajalta. Koirilla oli hyvät tilat ja koirat pentuineen hoidetut, mutta... Kasvattaja ei osannut antaa tarpeeksi hyviä neuvoja ensimmäisen koiran ottajalle ja mentiin selkä eellä puuhun, jos niin voi sanoa :) Tosin meidän ongelmat lähti myös siitä että muutama koira hyökkäs ja muutama ihminen myös. Ilman näkyvää syytä. Olen edelleen sitä mielt' että ongelman aiheuttaja oli muu kuin itse, mutta itse kuitenkin todennäköisesti vahvistin koiran tilanteista oppimia asioita muualla. Näin käytös jäi surraamaan pitkäksi aikaa meille.
Luin artikkeleja, neuvoja, katsoin videoita. Tuntui että olin hukassa.
Huomasin itsekkin että tilanteesta tuli itselle stressi. Se stressi peilautui koiraan ja käytökseen näissä tilanteissa, samoin oma käytös. Esimerkiksi saatoin muutaman kerran kärähtää ja huusin koiralle( ei se oikeasti se huutaminen auta ja tiesin sen silloinkin, se vain purkautui).
Lopulta hain kouluttajalta apua. Se auttoi vähän. Kouluttaja tsemppasi minua ja opetti minua ja koiraani. Vetäminen loppui kerrasta(tosin palasimme vetoon, kun jätimme opitut tavat laiskuuttamme pois). Nykyään ei vedä kuin pyydettäessä(sillä on lupa myös vetää tietyissä tilanteissa) ja töiden jälkeen innostuessaan(vielä nuori koira), vetäminen lakkaa ensi metrien jälkeen, jos edes alkaa.
Kävin myös toisella kouluttajalla. Ensimmäinen antoi paljon teoria tietoa mitä tarvitsin. Tai oikeastaan sain vastauksen yhteen kysymykseen, jonka olin huomannut itsekkin, mutta syytä en tiennyt(auttoi ymmärtämisessä).
Toinen kouluttaja antoi enemmän käytännön tilanteisiin. Hän tsemppasi kaikkia kursseilla olijoita. Kuulostaa ehkä hassulta, mutta vaikka en aluksi ollut toivonut ongelmia joita tuli, niin nyt olen onnellinen että kohtasimme ne.
Miksi? Minä opin paljon. En olisi oppinut näin paljoa, jos joitain asioita ei olisi koskaan tapahtunut. Opin myös koirani luonteesta enemmän.
Nyt haukkumiset ovat lähinnä harvakseltaan. Milloin ilosta, milloin vahtihaukku (hiljainen), varoitus haukku ja niin edelleen.
Pystymme ohittamaan nykyään niin hyvin että joskus oikein ihmettelen asiaa. Osa koirista on vielä vaikeita ohittaa, mutta teemme töitä sen eteen että kohta onnistume.
Kehotan menemään kunnon kouluttajan luokse.
Sellaisen joka ei ehdota kolina purkkeja, kuristepantoja tms. Meillä ei koskaan ollut kuonokoppaa, vetovaljaita( no yritin niitä, mutta ei niistä hyötyä ollut), ei kokeiltu kolina purkkeja(tämä ei edes reagoisi niihin, kun pudottelen muutenkin tavaroita.
Kouluttaja antaa paitsi tukea ja hyviä neuvoja, niin hänen kanssaan voi turvallisesti harjoitella eritilanteita. Jokainen kouluttaja, jolla itse kävin, omisti koiran tai useamman ja niitä pystyi käyttämään koulutuksessa.
Niin ja pitää muistaa kouluttaja ei varsinaisesti kouluta koiraa vaan omistajaa.
You tubessa on myös hyviä videoita. Parhaat ovat varmaan(tai ainakin mitä itse vilkaisin, on muillakin hyviä): Zak george's dog training(paljon videoita eri tilanteista) ja toisena kikopup tekijän cliker training videot(hakusana clicker training. Englanniksi ovat. Molemmat hyviä.
Kaikkien temppujen kohdalla oma koira oppi lähes heti tempun, jos käytti naksutinta, pelkällä namilla tempun hiomiseen meni aikaa....En siis tarkoita nyt ohitus juttuja, vaan oikeita temppuja kuten ihmisen kiertäminen, siivous,venytttely...
Naksutin on kätevä jos on aktiivinen koira. Oma ainakin tarvitsee aktiviteetteja ja nauttii aivo pähkinöistä. Tosin laiskuuttaan voi joskus todeta että omistaja voisi tuon namin tuolta antaa :D
Suomeksi on myös hyviä kirjoja olemassa joita voi lukea.
Aktiviteetit (aivojumppa, pieni lihasarjoittelu) voivat myös väsyttää siinä määrin koiraa, että ei heti jaksa reagoida kaikkeen, jolloin positiivisten uusien kokekemusten hankkiminen voi olla helpompaa.
tuli paljon tekstiä..anteeksi siitä.
- Saschkawa
hyväneuvo: Olisiko sinulla suositella pääkaupunkiseudulta jotain hyvää kouluttajaa?
vastuulliseltotan: Koirani on tosiaan rescuekoira, jonka syntyperästä ei kellään paljoa tietoa ole. - tiskinnä
Tmi masseter tai heiluva häntä kehutuimmat pk-seudulla. Kompassi ja koirakoutsi luentojen/verkkomateriaalin puolesta sitten.
- sakuliini
Sekä Flickin omistaja.
- ok-kouluttaja
Leikkaamaan ei ainakaan kannata ruveta. Kastrointi auttaa joskus uroksilla toisiin uroksiin kohdistuvaan aggressiivisuuteen, tässäkin paino sanalla joskus. Nartuilla tilanne onkin sitten päinvastainen, kun nartun steriloit, sen kehossa testosteronitaso nousee, jolloin myös aggressiivisuus yleensä lisääntyy..
Samaa mieltä edellisten vastaajien kanssa, koulutettu eläinkouluttaja, ei mikään "itseoppinut puoskari"..- eiköhänriittäisjo
Kuten sinä, joka olet noista mainostamistasi koirakouluista "kotoisin". Että kiitos vaan. Teidän palvelujanne ei tarvitse kukaan. Jokainen tänäpäivänä, jolla erityistä koulutusta vaativia koirarotuja myydään, osaavat itse kouluttaa koiransa ilman pellejen apuja. Juuri nämä ovat niitä itseoppineita teinipuoskareita, jotka perustelevat koirakouluja muun tekemisen puutteessa, saadakseen päteä. Aidon koirankouluttajat löytyvät aivan jostain muualta.
- rtyuiooiuymnbrtyuiop
Varmaan ihan koulutuksesta ja tapauksesta kiinni.Toope narttu rauhoittui leikkuusta, ei enää hormoonit heittele.
- koirakouluun
Koirakoulu Kompassin sivuja olen joskus katsellut ja vaikuttaa tosi hyvältä. Nurmijärvellä on myös koirakoulu Visio, missä on myös eläintenkouluttajakoulutusta, siellä osataan. Älä jää yksin ratkomaan ongelmaa mihin olet jo turhautunut, mihin et selkeästi löydä ratkaisua (se onkin usein yksi vaikeaa, kun tarvitaan ulkopuoliset silmät näkemään yhteistyö, koiran käytöksen muutos jne. jne. eli aika luonnollistakin että kahdet silmäparit on parempi kuin yhdet!) ja mikä tuosta tuolla menolla vain pahenee.
Teini-iän jälkeen käytös usein muuttuu, ne ennen sitä 5 kuukautta olleet ongelmat tulevat esiin ja sillehän sinä et enää mahda mitään että kaikkein ratkaisevin aika meni jo: se on alle 5 kk vanhana milloin kokemusten pitäisi olla todella positiivisia, rakennetaan perusluottamus, sosiaalistetaan jne. eli te ette ole päässeet kaikkein herkimpään kauteen vaikuttamaan. Ongelmat saattaa juontaa osiltaan kimppuun käymisestä: tuollaista ei saisi koskaan käydä, mutta hämmästyttävää on se, että olet antanut sen tapahtua parikin kertaa ilmeisen huonosti onnistuen koirasi puolustamisessa. Jännitys viittaa suoraan siihen että olet epäonnistunut suojelemaan sitä ja se kokee nyt suojelun omaksi tehtäväkseen.
Jotkut koirat ovat dominoivampia luonteeltaan ja aikuisiksi kasvaessaan kaikki eivät ole enää koirapuistokoiria ollenkaan. Etenkään jos omistaja ei tiedä mitä tekee, tai että noinkin voi käydä, tunne koko koiransa historiaa ja hallitse tilanteita.
Noista tilanteista heti on ainakin jäänyt jännitystä. Olet toiminut niissä tietämättömänä, nyt täytyy opettaa koira uudestaan ja myös siihen että sinä handlaat kyllä homman. Tarvitse apua myös tuossa.
http://www.koiranomistajanperuskurssi.fi/fi/koira-kotona/ohjeita-tarkeimpien-taitojen-opettamiseen/hihnakaytos
Tästä nyt voi suoraan jo ottaa tuohon sen että:
- Opettelette ensin ohittamaan KAUKAA, niin että palkitset koirasi nameilla ajoissa ja kun olette paikallaan ja katsotte kun toiset menee ohi.
Kun tämä sujuu (saattaa mennä viikkoja) alatte kävellä. Joudut varmaankin käyttämään palkintoa kauan. Opeta koiralle että on kivempi kiinnittää sinuun huomio (olettehan te harjoitelleet kontaktin ottoa jo, jos ette, niin aloita siitä ja vahvista sitä). Vahvista keskinäistä luottamustanne ja suhdettanne, tehdää yhdessä, paranna kontaktia, tehkää koulutusharjoitteita helposti ja ei-haastavassa ympäristössä. Rakenna vahva luottamus.
- Kun olette onnistuneet antaa toisten mennä ohi ja kävelleet KAUKAA, voitte alkaa harjoitella paikallaan oloa lähempänä ja lähempänä. Lisää haastetta vaan kun edellinen sujuu hyvin. Jos tulee takapakkia, siirry hieman kauemmas. Yritä päästä vain onnistuneisiin suorituksiin.
Namien saaminen rentouttaa, hihnan saa pidettyä löysällä, kun koira syö sinun vieressä, ja rennosta ohituksesta jää positiivinen kuva. Ohitukseen voi vaikka liittää sanan "ohi". Uskoisin että saatatte päästä sillä jo johonkin tulokseen. Mutta aikaahan se vie, kauan. Ettei kannata heti lannistua. Muistan että olen jonkun hyvä DVD:nkin löytänyt joskus... Hienosti hihnassa? Oli ehkä joku tv-sarjakin mutta ellen nyt ihan väärin muista, niin siinä oli tosi hyviä ja käytännön läheisiä, ymmärrettäviä ohjeita. Muitakin videoita olen esim. kirjastosta lainannut. Kannattaa hankkia tietoa.
Varmaankin tarkoitat siis hyvää, mutta ymmärrät kai itsekin jos pystyt katsomaan tuota "ulkopuolelta" että parantamisen varaahan on kyllä. Ja että ainakin minun silmissä täysin mahdolliselta tuo ongelmien ratkaisu vaikuttaa, ei lainkaan mahdottomalta. Löydän heti tuon perusteella jo aika monta asiaa, mitä olisit voinut tehdä toisin: esimerkiksi korjata sen koirapuiston käytösongelman sen sijaan että pakenitte ja hakea apua jo aikaisemmin jne.
Leikkaaminen ei auta mitään kun se ongelma ei nyt ole koirassa eikä fyysinenkään todennäköisesti. Kuonopanta taas tekee vain sinun olosi helpommaksi, ongelmaahan se ei poista mihinkään. En ymmärrä lausettasi "en tahtoisi siitä luopua" siis eikö se nyt ole ihan itsestään selvää, että jos sinulla on ongelmallista koiran kanssa, sitä koiraa ei laiteta millään tekosyyllä kiertoon vaan ongelma hoidetaan? Se ei siis ainakaan ongelmaisena ole mikään vaihtoehto etkä minun nähdäkseni ole oikeastaan kokeillut vielä yhtään mitään. En oikein ymmärrä mihin olet siis turhautunutkaan. Koira on eläin, joka toimii vaistojensa perusteella, jos se ei ymmärrä, sinä et osaa kertoa asiaa. Se räyhää syystä, mikä sille on tällä hetkellä suurempi kuin syy olla räyhäämättä.- Saschkawa
Kiitos vastauksestasi!
Mua itseäni siis hämmentää tää meidän tilanne, koska olen kuvitellut tehneeni asiat johdonmukaisesti ja "oikein". Mutta varmasti tuo toinen silmäpari eri tilanteita varten on tarpeen.
Olen itsekin uumoillut, että noilla kimppuun käymisillä on varmasti suuri vaikutus tilanteeseen. Itsehän ei noina parina kertana mahtanut asialle mitään. Ensimmäinen kerta sattui melko pian muutettuani uuteen asuntoon, jonka rappukäytävässä naapurini siis piti koiriaan irrallaan lähtiessään viemään niitä ulos. Mun reaktio oli tietenkin häätää koirat pois, ja ajattelin, että ensimmäinen kerta oli huono sattuma. Toisen kerran jälkeen ymmärsin, että naapurillani ei mun vaatimuksista huolimatta ollut mitään aikomusta pitää koiriaan rapussa kiinni, ja sen jälkeen me kuulosteltiinkin aina ovella, että sattuuko naapuri olemaan viemässä koiriaan pihalle. Aika pian tuon jälkeen me sitten muutettiin onneksi pois, eikä tuollaisia kimppuun käymisiä ole enää sen jälkeen päässyt tapahtumaan. Sanomattakin on selvää, että nuo jo sattuneet harmittaa ihan älyttömästi ilman sun syyllistämistäkin.
Tuota namikoulutusta mä olen toteuttanut tähän mennessä, mutta ohitustilanteissa namit ei koiraa kiinnosta. Ja ei siis ole väliä, että mitä namia on tarjolla. Nuo "opeta koiralle että on kivempi kiinnittää sinuun huomio" on ihan perussettiä, ei toimi täällä. Mä en vaan yksinkertaisesti ole millään ilveellä koiralle kiinnostavampi, vaikka mulla olis sisäfilee siinä kultalautasella tarjolla ja heittelisin voltteja.
Noissa koirapuistotilanteissa mä vein koiran pois puistosta, koska siihen tilanteeseen oli mun mielestä liian vaarallista jäädä. Etäämmällä rauhoittumista kokeiltiin alussa, mutta siitä ei tullut mitään. Mä en näe mitään järkeä jäädä aggressiivisen koiran kanssa puistoon.
Kuonopantaahan me ei enää käytetä, taisi olla epäselvästi ilmaistu. Sen avulla koira saatiin kuitenkin koulutettua pois vetämisestä.
Kuulostaa kummalliselta, kun sanot etten ole kokeillut vielä yhtään mitään, etkä ymmärrä mihin olen turhautunut. Mun olisi ilmeisesti pitänyt listata asiat mitä olen kokeillut, mutta oletin, että täällä varmaan kaikki ymmärtää ihan perinteiset koirankoulutusmenetelmät. Mä en olisi koiraa ottanut, ellen olisi tiennyt mitään koiran kouluttamisesta. Nämä mun koiran traumat tuntuu vain olevan vähän syvemmällä.
Ja tietenkään en tahtoisi koirastani luopua, mutta mä ajattelen tässä koiran etua. Jos musta sitä ei yksinkertaisesti ole kouluttamaan niin sitten mussa ei vaan ole siihen tarpeeksi luonnetta, ja ehkä jossakussa muussa on. Mä kuitenkin haluan, että mun koira nauttii olostaan lyhyen elämänsä ajan ja saa siitä kaiken irti. Mutta koirankouluttajaan yhteyttä ennen sitä, edelleen voin ottaa vastaan puolueettomia suosituksia ja mielellään kokemuksia mikäli omakohtaisia sellaisia löytyy. - Jaaktivoipaljon
Saschkawa kirjoitti:
Kiitos vastauksestasi!
Mua itseäni siis hämmentää tää meidän tilanne, koska olen kuvitellut tehneeni asiat johdonmukaisesti ja "oikein". Mutta varmasti tuo toinen silmäpari eri tilanteita varten on tarpeen.
Olen itsekin uumoillut, että noilla kimppuun käymisillä on varmasti suuri vaikutus tilanteeseen. Itsehän ei noina parina kertana mahtanut asialle mitään. Ensimmäinen kerta sattui melko pian muutettuani uuteen asuntoon, jonka rappukäytävässä naapurini siis piti koiriaan irrallaan lähtiessään viemään niitä ulos. Mun reaktio oli tietenkin häätää koirat pois, ja ajattelin, että ensimmäinen kerta oli huono sattuma. Toisen kerran jälkeen ymmärsin, että naapurillani ei mun vaatimuksista huolimatta ollut mitään aikomusta pitää koiriaan rapussa kiinni, ja sen jälkeen me kuulosteltiinkin aina ovella, että sattuuko naapuri olemaan viemässä koiriaan pihalle. Aika pian tuon jälkeen me sitten muutettiin onneksi pois, eikä tuollaisia kimppuun käymisiä ole enää sen jälkeen päässyt tapahtumaan. Sanomattakin on selvää, että nuo jo sattuneet harmittaa ihan älyttömästi ilman sun syyllistämistäkin.
Tuota namikoulutusta mä olen toteuttanut tähän mennessä, mutta ohitustilanteissa namit ei koiraa kiinnosta. Ja ei siis ole väliä, että mitä namia on tarjolla. Nuo "opeta koiralle että on kivempi kiinnittää sinuun huomio" on ihan perussettiä, ei toimi täällä. Mä en vaan yksinkertaisesti ole millään ilveellä koiralle kiinnostavampi, vaikka mulla olis sisäfilee siinä kultalautasella tarjolla ja heittelisin voltteja.
Noissa koirapuistotilanteissa mä vein koiran pois puistosta, koska siihen tilanteeseen oli mun mielestä liian vaarallista jäädä. Etäämmällä rauhoittumista kokeiltiin alussa, mutta siitä ei tullut mitään. Mä en näe mitään järkeä jäädä aggressiivisen koiran kanssa puistoon.
Kuonopantaahan me ei enää käytetä, taisi olla epäselvästi ilmaistu. Sen avulla koira saatiin kuitenkin koulutettua pois vetämisestä.
Kuulostaa kummalliselta, kun sanot etten ole kokeillut vielä yhtään mitään, etkä ymmärrä mihin olen turhautunut. Mun olisi ilmeisesti pitänyt listata asiat mitä olen kokeillut, mutta oletin, että täällä varmaan kaikki ymmärtää ihan perinteiset koirankoulutusmenetelmät. Mä en olisi koiraa ottanut, ellen olisi tiennyt mitään koiran kouluttamisesta. Nämä mun koiran traumat tuntuu vain olevan vähän syvemmällä.
Ja tietenkään en tahtoisi koirastani luopua, mutta mä ajattelen tässä koiran etua. Jos musta sitä ei yksinkertaisesti ole kouluttamaan niin sitten mussa ei vaan ole siihen tarpeeksi luonnetta, ja ehkä jossakussa muussa on. Mä kuitenkin haluan, että mun koira nauttii olostaan lyhyen elämänsä ajan ja saa siitä kaiken irti. Mutta koirankouluttajaan yhteyttä ennen sitä, edelleen voin ottaa vastaan puolueettomia suosituksia ja mielellään kokemuksia mikäli omakohtaisia sellaisia löytyy.Huono omatunto ei auta. Siis syyllistämistä sinällään ei pidä ottaa tässä nyt semmoisena "kadu" vaan että näin nyt on käynyt ja että se nyt vaan oli niin (kuten joskus on) että siinä epäonnistuttiin, "tee". Ensimmäisestä viestistäsi sai kuvan että et ole yrittänytkään tehdä asialle mitään alkuun, mutta nythän asiaa ei tosiaan muuta kun sen toteaminen että näin pääsi käymään kaksi kertaa ja sitten käytös on opittu. Joten se on vastaehdollistettava pois.
Kuten myös selkeästi käsittääkseni sanoin, herkin kausi meni teidän ulottumattomiin. Sieltä ette saa koskaan tietää mitään. Vastaehdollistaminen on nyt ainoa tapa muuttaa jo syntynyttä käytöstä minun mielestäni, koska syitä ei voi enää poistaa tai edes löytää.
Aggressiivisen koiran kanssa ei olekaan järkeä jäädä koirapuistoon, mutta se ehdollistaminen siihen että muut koirat tietää aina jotain hyvää eikä huonoa, olisi pitänyt tehdä heti oireitten ilmennettyä. Kokeilitte rauhoittumista mikä olikin hyvä sinänsä, mutta edelleenkään kun ne muut koirat ei merkanneet muuta kuin uhkaa, niin se käytös ei muutu. Etäällähän te olette pystyneet toimimaan jo muutenkin. Koiralle olisi pitänyt merkata muut esimerkiksi resurssien lisäämisellä, jollain hyvällä tms. vaikka siinä tarhan ulkopuolella. Ihmettelet siis että väitän ettette tehneet oikeastaan mitään: no, ette tehneet. Te vain teitte sen mikä toimii ja minkä koira halusikin. Se sai palkkionsa siinä että pääsi muista eroon mutta mitään hauskaa tai kivaa suhteessa sosialisointiin ei tullut. Tosin edelleen täytyy muistaa, ettei kaikki ole koirapuistokoiria. Voi olla ettei koirasi koskaan olisi enää aikuistuttuaan sen kummemmin muiden kanssa leikkinyt vaan parhaimmillaan sietänyt. Sietäminen olisi ehkä realistisempi tavoite kuin muista pitäminen.
On väliä mitä namia on tarjolla. Se pitää vaan löytää. Koiraa palkitsee syöminen, mutta jos sille tarjoaa jotain mikä ei ole sen suurin herkku niin se ei auta. Tai jos ei vaihda sitä (=joka päiväistä leipää) tai se saa muuta, palkkiona joillain toimii myös vaikka leikki tai hajut. Sinun pitää opetella tuntemaan koirasi niin että tiedät mikä sitä motivoi. Toistan itseäni, mutta tällä hetkellä se saa suurimmat palkintonsa räyhäämisestä, se saa mitä haluaa vinkumalla ja se kokee tarpeelliseksi jännittää.
Mutta se ei auta jos peruskontaktia ei ole ja kokeilee vaan mennä ohi suoraan läheltä: vaatimustaso on liian kova, huonolla kontaktilla ja liian suurella paineella. Se pitää opetella erikseen. Siihen siis tarvitsisitte jonkun joiden kanssa tietoisesti opetella ohittamista, ensin kaukaa, niin että riittää että koira ottaa kontaktin ja siitä edetään aina onnistumisten kautta lähemmäs ja lopulliseen ohitustilanteeseen. Ei sinuakaan laiteta suoraan kokeeseen harjoittelematta. Tuntuu ettei sinulla ole siis perussetti oikein hallussa. On hyvä nimetä joku asia perussetiksi, sitten kuitenkaan selkeästi et osaa sitä käyttää. Onko tämä taas syyllistämistä? Minusta ei, minusta se on tosiasioiden toteamista. Et osaa, koska se mitä teet ei toimi.
Tuntukoon kummalliselta ettet ole vielä oikein kokeillut mitään, mutta ethän sinä ole. Olet mennyt sen tiedon mukaan mikä ei toimi, etkä muuttanut tapojasi, ottanut lisää selvää, et vastaehdollistanut, et edennyt asteittain ja "perinteiset koirankoulutusmenetelmät" eivät ole käsitteenä mitään muuta kuin sanahelinää. Täällä on ihmisiä jotka ymmärtää enemmänkin.
On aika vaikeaa todellakin saada tuloksia, jos vika ei ole itsessä eikä menetelmissä ja käyttää omasta mielestään kaikkea 100% oikein, mutta mikään ei vaan toimi. Syyllisyys on huono ja hyvä tunne. Se on huono tunne, jos se estää myöntämästä omia virheitään tai tietämättömyyttään, ja etsimästä vikaa omista toimintatavoista, koska tuntee syyllisyyttä ja häpeää. Se on hyvä tunne, jos se saa aikaan sen että toteaa että nyt on vaan pakko etsiä apua ja tehdä jotain: jokainen kyllä löytää eläintenkouluttajia jos on oikeasti tahtoa. Apua on kyllä ja sitä voi etsiä. Turhan syyllisyyden voit heivata romukoppaan, se vain estää sinua ja haittaa. Ihmiset tekevät virheitä ja luulevat toimivansa oikein toimiessaan silti väärin. Se heikkous meidän ihmisten pitää vaan jotenkin niellä kehittyäksemme. Tulokset puhuvat puolestaan.
Tässä tilanteessa nyt kuitenkin tosiasia on se, että koirasi rähjää, käyttäytyy aggressiivisesti ja muutenkin ei-toivotulla tavalla. Ehkä se mitä olet luullut, olisi toiminutkin jonkun toisen koiran kanssa. Nyt se ei kuitenkaan toimi. En usko että sinulla on luonteen puutetta tai sen kummemmin sinusta muka ei olisi kouluttamaan koiraasi. Sinulla on vaan tiedon ja taidon puutetta sekä avun tarve. Ei sen kummempaa.
Jos ajattelet koirasi etua, niin sitten vaan käärit hihat ja alat kasvattaa sitä luonnetta itsellesi jos se siitä mielestäsi on kiinni. Sinä olet tuon nyt tehtäväksesi ottanut ja onnistut kyllä, kun vaan yrität. Tietenkin siinä voi mennä aikaa, mutta kyllä se sitten aikanaan palkitsee. Kiertoon laittamalla et voi ajatella koiran parasta.
- pettuleipä
Koirasi on aika tyypillinen sakemanni. Lähde sen kanssa palveluskoiraharrastuksiin, koulutuskentille jossa on eniten rodun tuntevia. Uskoisin että sieltä saat hyviä vinkkejä. Yleensäkin kouluttaminen vastaa koiran toiminnantarpeisiin ja se on rauhallisempi lenkeillä kun saa muutakin toimintaa kun ne lenkkeilyt. Jos koira puolustaa sinua lenkillä noin voimakkaasti, et ole koiran mielestä pätevä johtaja. Yrität olla mutta et ole. Johdonmukaisuus ei riitä, pitää olla johtaja-ainesta henkisestikin.
Mitenkähän olisit kyennyt estämään rappukäytävän terroristi-terriereiden hyökkäyksen? Minusta et mitenkään. Mutta sellaisesta kyllä jälki jää koiran käytökseen, kokemusta on. Ai et mää rakastan tuollaisia koiralauman irtipitäjiä!- Saschkawa
Jonkin verran me ollaan jäljestystä puuhailtu kyllä, enemmänkin kyllä pitäisi kun koira nauttii. Mä käyn sen kanssa paljon myös juoksulenkeillä, pitäisköhän vetää enemmän rauhallisia kävelylenkkejä? Ehkä se ei kykene niin hyvin rauhottumaan rauhallisempiin lenkkeihin?
Tuota johtajuutta mä oon myös pohdiskellu, mutta mä oon aina ollut aika varma johtaja. Ovesta ei mennä ennen mua, kärsivällisyyttä treenataan paljon muutenkin ja mitään lässyttelyjä tai palvomista koira ei saa. Oikeestaan ulkona kaikki oireilu vasta alkaa, sisällä totellaan kuin unelma ja ollaan aina valmiina ja kuulolla ilman minkäänlaisia isotteluja.
Ja tosiaan, niin kuin tuohon ylempään vastaukseenikin kirjoitin niin en kyllä mitenkään, vaikka kovasti olisin kyllä halunnut.. Viimeiset pari kuukautta mä taisin pitää naapurille mykkäkoulua, kun se ei ottanut kuuleviin korviinsakaan mun pyyntöjä pitää koirat kiinni, rapussa ja pihalla. Ja ne koirat oli sit "vaan tommosia vanhoja hönttejä" kun kävivät mun koiraan kiinni.
- jföfjl
Olen kuullut ja nähnyt narttukoiria, joiden pennunaikainen käytös muuttuu toiseen ääripäähän toisen tai kolmannen juoksun jälkeen. Tekstiäsi lukiessa tuli mieleen, että viimeisen parin vuoden aikan sen koiran elämässä on tapahtunut yhtä sun toista. Toinen on se, että tunnut olevan ihan pihalla siitä mitä pitäisi tehdä. Koira aistii jos olet varautunut lenkille lähtiessä ja etukäteen mietit mitä voi tapahtua. Joku on jo edellä ehdottanut koirakuluun menoa.
Koirat oppii toisiltaan niin hyvässä kuin pahassa. Kaikki koirat ei ole hyväksi toisilleen. Mulla on kolmevuotias rescue-koira, joka on ollut meillä kohta kaksi vuotta. Entuudestaan meillä oli Asralianterrieri.
Uros oli alistuva, säyseä ja terrieri rodunomaisesti rohkea sekä itsevarma. Match make in heaven eli täydellisesti toisiaan täydentävä pari. Molemmat leikattuja ja tulee toimeen kaikkien koirien kanssa. Rescue-koira on metsästyskoira ja kun sillä on lenkillä metsästys päällä niin siitä terrierikin on oppinut olemaan "hälytyksessä", mutta ei tiedä syytä. Muutama yllätyshyökkäys sen päälle takaa lenkillä ja suoraan edestä koirapuistossa. Jokainen vastaan tuleva koira on mahdollinen hyökkääjä ja nyt opetellaan uudestaan olemaan rauhallisia lenkillä sekä olemaan välittämättä niistä vastaantulijoista. Hae apua koirakouluttajalta.
Ketjusta on poistettu 0 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Metsäkoneen kuljettaja huuteli tutkijalle
"voisit kyllä ottaa rintaliivit pois ennen kuin tulet minulle juttelemaan, hän sanoo." https://yle.fi/a/74-20106446 On70410250Suomi on täysin sekaisin
Jo ties monettako päivää hirveä itku ja poru jostain helvetin nilviäisistä. https://www.is.fi/taloussanomat/art-20000104214543Kaikki ei vieläkään usko luontokatoon.
Suomussalmen Hukkajoella foliohattu metsäkoneen kuljettaja tuhosi tuhansia harvinaisia jokihelmisimpukoita eli raakkuja923084Sano vain suoraan, että nyt riittää
ettei kiinnosta. Sano, että lopeta! En ihmettelisi, jos olet saanut tarpeeksesi ja toivot minun ymmärtävän lopettaa. Eh432875Ohhoh! Ex-pääministeri Sanna Marinin Joni-rakas paljasti ilouutisen: "Tässä kuussa..."
Sanna Marin on ollut naimisissa Markus Räikkösen kanssa. Nyt hänen seurassaan on usein julkkishiusmuotoilija Joni Willb552704Mari Rantanen asettaa sairaan lapsen edun oman uransa edelle - (tekikö Marin samaa)
Noin toimii kunnon vastuuntuntoinen äiti, mutta siitäkin nämä mt-ongelmaiset vasemmistolaiset häntä täällä haukkuvat. "2302698- 1541874
Luokatonta toimintaa
Tyrmistyttävää toimintaa Stora Enson korjuu yrittäjältä Hukkajoella. Täyttä piittaamattomuutta laeista ja luontoarvoista731748Ensimmäisestä kohtaamisesta saakka
minulla on ollut hämmentynyt olo. Miten voit tuntua siltä, että olisin tuntenut sinut aina? Sinun kanssasi on yhtä aikaa141640Maailmankuulu homopingviini on kuollut
Minä niin toivoin että pariskunta olisi saatu kunniavieraiksi ensi kesän Prideen. 💔 "Maailmankuulu homopingviini on k61443