nuoruutemme Italiassa.
Elena Greco istuu latinanproffan kanssa palaverissa ja mies kysyy mitä Greco on aikonut tehdä valmistumisensa jälkeen Pisan yliopistosta. Elena sanoo haluavansa mahdollisesti opettaa, jolloin professori suosittelee hänelle virkatutkintoa, mutta kun Elena sanoo tähtäävänsä opettamaan yliopistossa, professori vastaa sanoen että Italian akateeminen maailma on pitkän jalostuksen ja hionnan tulos, sukupolvien aikana ja hyvin perinteeseen sidottu. Ja neidin puheestakin kuultaa läpi silloin tällöin Napolin murre.
Loppujen lopuksi tie avautuu Elenalle ei hänen lahjakkuutensa ja kovan työn tuloksena vaan koska erittäin tunnetun ja vaikutusvaltaisen akateemisen suvun poika rakastuu häneen ja he menevät avioon; anopilla on suhteita kustantamoihin ja Elenan ensimmäinen kirja julkaistaan nopeasti ja ura edistyy.
Ferrante tai miten tehdään luokkaretki
60
59
Vastaukset
- Anonyymi
Tästä valinnasta seurasi että Pisan tornikin kaatui kun proffa katui
Tämä on varmaan suosikkilevysi kuten kaikkien femnistien
https://www.youtube.com/watch?v=9hvELJbbGJU- Anonyymi
Hehee!!
Paloma kuvittelee olevansa se tarinassa kuvattu Elenanlousku!
Jo on ihmisellä suuret kuvitelmat itsestään!
Taitaa mummon koko tänne vuodatettu elämä olla peräisin kirjoista.
Mistä tuleekin eräs toinen tuulen mukana pyörivä helposti mieleen... - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Hehee!!
Paloma kuvittelee olevansa se tarinassa kuvattu Elenanlousku!
Jo on ihmisellä suuret kuvitelmat itsestään!
Taitaa mummon koko tänne vuodatettu elämä olla peräisin kirjoista.
Mistä tuleekin eräs toinen tuulen mukana pyörivä helposti mieleen...Taitaa ne brunssit ja muut ruokailusanonnat olla suoraan sarjasta lainattu.
Ja kaikki muutkin huushollin hienoudet.
- Anonyymi
Tarkoituksesi on ilmeisesti vain ärsyttää ihmisiä tuolla lapsellisella tv-sarjan suoltamisella.
Vai onko elämäsi niin turhauttavaa, että sarja on kohokohta latteassa maailmassasi?
Ajattelin itse katsoa koko Payton Placen kokonaisuudessaan ja raportoida tapahtumien kulkua päivittäin ainakin seuraavat 12 vuotta.
Aaahh...ai ai ai Pamela, kyllä sä oot sitten ihana!En todellakaan aio paljastaa sarjan juonen kulkua niiltä jotka ovat yhtä ihastuneita Ferranteen kuin minä. Tämä kohtaus on sarjan toisessa sesongissa, kun Elena on opiskellut valmiiksi Pisassa. Se on mielestäni hyvin vahvasti kantaa ottava köyhälistökorttelista Etelä-Italiasta kotoisin olevan lahjakkaan nuoren naisen mahdollisuuksista Italian elitistisessä ja miesvaltaisessa akateemisessa maailmassa.
Suomessa tapahtui kuusikymmentäluvulla samantapainen luokkaretki jossa torpan ja pientilan tyttärelle ja pojalle avautui mahdollisuus kulttuurielämän ja akatemian huippupaikoille. Oliko se helpompaa ja yksinkertaisempaa maassa, jossa perinteet ja tavat olivat niin paljon nuorempia ja ei niin kiveen kirjoitettuja?- Anonyymi
Paloma.se01 kirjoitti:
En todellakaan aio paljastaa sarjan juonen kulkua niiltä jotka ovat yhtä ihastuneita Ferranteen kuin minä. Tämä kohtaus on sarjan toisessa sesongissa, kun Elena on opiskellut valmiiksi Pisassa. Se on mielestäni hyvin vahvasti kantaa ottava köyhälistökorttelista Etelä-Italiasta kotoisin olevan lahjakkaan nuoren naisen mahdollisuuksista Italian elitistisessä ja miesvaltaisessa akateemisessa maailmassa.
Suomessa tapahtui kuusikymmentäluvulla samantapainen luokkaretki jossa torpan ja pientilan tyttärelle ja pojalle avautui mahdollisuus kulttuurielämän ja akatemian huippupaikoille. Oliko se helpompaa ja yksinkertaisempaa maassa, jossa perinteet ja tavat olivat niin paljon nuorempia ja ei niin kiveen kirjoitettuja?Sitten se kääntyi. Kun valtaan päässeet tavikset alkoivat kähmiä etuja itselleen mattiahteen tapaan. Tavis-Halosen ukko väitteli eläkeiässä ja pääsi professoriksi aiheesta Halosen naiminen tai vastaavat tiedot.
- Anonyymi
Paloma.se01 kirjoitti:
En todellakaan aio paljastaa sarjan juonen kulkua niiltä jotka ovat yhtä ihastuneita Ferranteen kuin minä. Tämä kohtaus on sarjan toisessa sesongissa, kun Elena on opiskellut valmiiksi Pisassa. Se on mielestäni hyvin vahvasti kantaa ottava köyhälistökorttelista Etelä-Italiasta kotoisin olevan lahjakkaan nuoren naisen mahdollisuuksista Italian elitistisessä ja miesvaltaisessa akateemisessa maailmassa.
Suomessa tapahtui kuusikymmentäluvulla samantapainen luokkaretki jossa torpan ja pientilan tyttärelle ja pojalle avautui mahdollisuus kulttuurielämän ja akatemian huippupaikoille. Oliko se helpompaa ja yksinkertaisempaa maassa, jossa perinteet ja tavat olivat niin paljon nuorempia ja ei niin kiveen kirjoitettuja?Torpparilaitosta ei ollut Suomessa enää 60-luvulla, joten ei torppia eikä torpan tyttöjä. Torpparilaitos lakkautettiin lailla 1918. Selität nyt tietämättömyytesi tietenkin, että se oli metafora.
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Torpparilaitosta ei ollut Suomessa enää 60-luvulla, joten ei torppia eikä torpan tyttöjä. Torpparilaitos lakkautettiin lailla 1918. Selität nyt tietämättömyytesi tietenkin, että se oli metafora.
Yritti varmaan taas pientä vitsinpoikasta...tiedäthän (-; vink...vink...vink...
- Anonyymi
Paloma.se01 kirjoitti:
En todellakaan aio paljastaa sarjan juonen kulkua niiltä jotka ovat yhtä ihastuneita Ferranteen kuin minä. Tämä kohtaus on sarjan toisessa sesongissa, kun Elena on opiskellut valmiiksi Pisassa. Se on mielestäni hyvin vahvasti kantaa ottava köyhälistökorttelista Etelä-Italiasta kotoisin olevan lahjakkaan nuoren naisen mahdollisuuksista Italian elitistisessä ja miesvaltaisessa akateemisessa maailmassa.
Suomessa tapahtui kuusikymmentäluvulla samantapainen luokkaretki jossa torpan ja pientilan tyttärelle ja pojalle avautui mahdollisuus kulttuurielämän ja akatemian huippupaikoille. Oliko se helpompaa ja yksinkertaisempaa maassa, jossa perinteet ja tavat olivat niin paljon nuorempia ja ei niin kiveen kirjoitettuja?Hehee...
Se Pamelahan on ollut Dallasissa.
Et ennätä edes hahmottaa lukemaasi, koska sinulla on niin kiire saada oma kantasi kuuluville. Anonyymi kirjoitti:
Hehee...
Se Pamelahan on ollut Dallasissa.
Et ennätä edes hahmottaa lukemaasi, koska sinulla on niin kiire saada oma kantasi kuuluville.Minulle aivan samantekevää, Dallasia en ole koskaan seurannut ja se toinen jonka mainitsit kirjoitetaan Peyton Place ja kummallakaan ei ole mitään tekemistä aloituksen aiheen kanssa.
- Anonyymi
IIIIHH......TYRSK!.......
- Anonyymi
Joo näin se on. Tässä jännä ironia. siis karmea. Torpparikysymyksen periaatteita ratkaisivat Tokoi ja Gylling, koska se oli ideologinen, proletaarille torpparille piti antaa maata jolloin hän on porvari ja riistäjä
Tokoi ja Gylling ovat Suomen perustajia mutta
Gylling teloitettiin leninistien toimesta hautaakaan ei tunneta, Tokoi sai 2 kuolemantuomiota suomalaisten eri puolien taholta, rehabilitoitiin 1944 onneksi vielä elävänä Kiva kun teit tämän aloituksen, Paloma, vaikka varmasti aavistit, mitä oli tulossa..))
Minähän olen lukenut vain tuon "Ne, jotka lähtevät, ne jotka jäävät" ja ajattelin, että meidän joukossa olisi niitä, jotka ovat joutuneet tuon valinnan elämässään tekemään. Lähtijäksi minä ainakin itseni koen ja kotipaikkakunnallani vieraillessa olen tietysti esittänyt itselleni kysymyksen : entä jos olisin jäänyt ?
Ferrantehan kuvaa sodanjälkeistä aikaa, johon suurin osa meistä on syntynyt ja vaikka hän kuvaa napolilaiskorttelin asujia, melko pientä joukkoa, tarina avautuu sellaiselle tasolle, että se koskettaa syvältä, saa miettimään, miten totaalista voi olla köyhyys, miten se voi ankeuttaa, suistaa ihmisen apatiaan, väkivaltaan, viekasteluun.
Köyhyyttä meilläkin oli sodan jälkeen, mutta noin paljaana ja lohduttomana en ainakaan itse sitä kokenut. Olisiko kaupungissa ollut toisin ?
Vai onko suomalainen sittenkin erilainen alamaisuudessaan, alkuvoimaisuudessaan, sisukkuudessaan ?
Tuolla joku taisi leukailla tuosta samaistumisesta kirjan päähenkilöihin. Elenaan minäkin samaistuin, kuten varmasti monet meistä "kiltiksi kasvatetuista". Ahkeroimme (paitsi minä en !), vältimme kaaosta elämässämme, tottelimme vanhempia...Lahjakkailla oli enemmän mahdollisuuksia ja onhan ainakin meidän poliittisella kentällä ollut paljon näitä elenoita, varmasti tieteessä ja taiteessakin.
Kirja innoittaisi kyllä keskustelmaan enemmänkin, mutta antaa nyt olla, kun ei yleistä kiinnostusta tuntuisi olevan.- Anonyymi
Kiitos Paloma ja kiitos Demeter!
En katso telkkaria, joten kyseinen sarja(kin) on mennyt ja menee minulta täysin ohi. Mutta kunhan kirjastot joskus taas aukeavat niin täytyy lainata vaikkapa tuo mainittu kirja. Napolissa olen käynyt (toki nykyaikana enkä paljon köyhien kortteleita kierrellyt), joten on mukavaa ajatuksissaan sijoittaa tapahtumat myös mielen kartalle.
Mrs.W Anonyymi kirjoitti:
Kiitos Paloma ja kiitos Demeter!
En katso telkkaria, joten kyseinen sarja(kin) on mennyt ja menee minulta täysin ohi. Mutta kunhan kirjastot joskus taas aukeavat niin täytyy lainata vaikkapa tuo mainittu kirja. Napolissa olen käynyt (toki nykyaikana enkä paljon köyhien kortteleita kierrellyt), joten on mukavaa ajatuksissaan sijoittaa tapahtumat myös mielen kartalle.
Mrs.WKiitos ystävällisestä palautteestasi, Mrs. W. Minä sain tuon kirjan kirjastosta aika lyhyellä varausajalla, mitä kyllä ihmettelin. Aion lukea nuo muutkin trilogian osat, kunhan sinne kirjastoon nyt joskus päästään..))
Demeter ja Mrs.W, Napolisarjan voi lukea missä järjestyksessä haluaa, mutta minä luin myös Ne jotka lähtevät...ensin ja sitten aloitin alusta, Loistava Ystäväni joka kertoo Elenan ja Lilan kouluvuosista, Uuden nimen tarina kertoo heidän nuoruusvuosistaan, Ne jotka lähtevät… aikuisvuosista ja Kadonneen lapsen tarina keski-ikäisistä ja vanhenevista Lilasta ja Elenasta, joten kronologia kannattaa pitää mielessä, koska tarina on melko lineaarisesti kerrottu.
En olettanutkaan että aloitus Ferrantesta olisi kaikkia kiinnostava, mutta toisaalta taas en kyllä myöskään suostu siihen että joku joka on välillä "muut".välillä "me kaikki" ja välillä vain "me" ilman että minulla on pienintäkään aavistusta onko kysymyksessä yksi, kaksi tai kolme henkilöä saa määritellä minun aihepiirini ja estää minua kirjoittamasta aiheista jotka kiinnostavat minua.Minä olen tuossa periksiantavampi, Paloma. Ei niin, että kovasti ottaisin nokkiini ikävästä palautteesta, mutta turhaudun helposti, jos tuntuu, että vastakaikua ei synny, ettei ole ketään, joka ajattelisi samansuuntaisesti tai esittäisi hyvin perusteltuja, vaikka vastakkaisiakin näkemyksiä. Niitäkin, siis noita jälkimmäisiä, täältä löytää ja ne ovat tietysti keskustelussa sitä parasta antia.
Vielä tuosta Ferrantesta: uskon, että hätäisesti luettuna tuon kirjan voi ohittaa ja kuitata vain kuvauksena vieraan maan vieraasta lähihistoriasta ja ystävysten selviytymisestä ankeissa oloissa. Silloin se ei vältämättä herätä kiinnostusta, mutta jos malttaa, se voi avautua meitä kaikkia koskevaksi kuvauksesksi sodanjälkeisestä ajasta ja niistä vaihtoehdoista ja mahdollisuuksista, mitä tuo aika meillekin tarjosi.
Tarinan voimaa ja väkevyyttä todistaa minusta sen loistalias henkilökuvaus. Lukijan tehtäväksi taidaa jäädä selvittää, mikä on se side. mikä pitää ystävyyttä yllä, kahden eri tavalla lahjakkaan päähenkilön. Linan ja Elenan välillä.demeter1 kirjoitti:
Minä olen tuossa periksiantavampi, Paloma. Ei niin, että kovasti ottaisin nokkiini ikävästä palautteesta, mutta turhaudun helposti, jos tuntuu, että vastakaikua ei synny, ettei ole ketään, joka ajattelisi samansuuntaisesti tai esittäisi hyvin perusteltuja, vaikka vastakkaisiakin näkemyksiä. Niitäkin, siis noita jälkimmäisiä, täältä löytää ja ne ovat tietysti keskustelussa sitä parasta antia.
Vielä tuosta Ferrantesta: uskon, että hätäisesti luettuna tuon kirjan voi ohittaa ja kuitata vain kuvauksena vieraan maan vieraasta lähihistoriasta ja ystävysten selviytymisestä ankeissa oloissa. Silloin se ei vältämättä herätä kiinnostusta, mutta jos malttaa, se voi avautua meitä kaikkia koskevaksi kuvauksesksi sodanjälkeisestä ajasta ja niistä vaihtoehdoista ja mahdollisuuksista, mitä tuo aika meillekin tarjosi.
Tarinan voimaa ja väkevyyttä todistaa minusta sen loistalias henkilökuvaus. Lukijan tehtäväksi taidaa jäädä selvittää, mikä on se side. mikä pitää ystävyyttä yllä, kahden eri tavalla lahjakkaan päähenkilön. Linan ja Elenan välillä.Minulle taas puolestani on vaikeaa antaa toisten määrätä tai määritellä minua tai kiinnostukseni kohteita. Tiedän että Ferrantea lukee moni ja sarjaa on katsellut vieläkin useampi, mutta siitä huolimatta me annamme jonkun anonyymin palstahirmun määrätä saako siitä kirjoittaa, koska se ei satu kuulumaan tämän mollaajan omaan aihepiiriin. Siihen en suostu.
***
Minulta meni pitkään ennen kuin pystyin hahmottamaan kumpaa Ferrante tarkoitti "loistavalla ystävällä". Nyt olen sitä mieltä että se viittaa Lilaan. Tarina on hyvin monipohjainen ja siitä voisi löytää keskustelunaiheita ja paralleeleja omaan ja ikätovereiden elämään varmaan vuodeksi. Tuo luokkaretki oli yksi niistä, mainitsemasi ystävyysside, joka kestää läpi elämän, välillä tiukempana, välillä ottaen välimatkaa, mutta aina todellisena ja molempia kannattavana, on toinen pääteemoista.- Anonyymi
Paloma.se01 kirjoitti:
Minulle taas puolestani on vaikeaa antaa toisten määrätä tai määritellä minua tai kiinnostukseni kohteita. Tiedän että Ferrantea lukee moni ja sarjaa on katsellut vieläkin useampi, mutta siitä huolimatta me annamme jonkun anonyymin palstahirmun määrätä saako siitä kirjoittaa, koska se ei satu kuulumaan tämän mollaajan omaan aihepiiriin. Siihen en suostu.
***
Minulta meni pitkään ennen kuin pystyin hahmottamaan kumpaa Ferrante tarkoitti "loistavalla ystävällä". Nyt olen sitä mieltä että se viittaa Lilaan. Tarina on hyvin monipohjainen ja siitä voisi löytää keskustelunaiheita ja paralleeleja omaan ja ikätovereiden elämään varmaan vuodeksi. Tuo luokkaretki oli yksi niistä, mainitsemasi ystävyysside, joka kestää läpi elämän, välillä tiukempana, välillä ottaen välimatkaa, mutta aina todellisena ja molempia kannattavana, on toinen pääteemoista.Tuosta sarjasta on täällä jo keskusteltu silloin kun se tuli. Miksi pitäisi taas jauhaa samaa juttua mikä on sulle pakkomielle ?
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Tuosta sarjasta on täällä jo keskusteltu silloin kun se tuli. Miksi pitäisi taas jauhaa samaa juttua mikä on sulle pakkomielle ?
Ei sinun tarvitse osallistua keskusteluun, josta et pidä! Tilaa täällä on kuitenkin tällekin keskustelulle. Ei ole sinulta pois mitään.
Paloma.se01 kirjoitti:
Minulle taas puolestani on vaikeaa antaa toisten määrätä tai määritellä minua tai kiinnostukseni kohteita. Tiedän että Ferrantea lukee moni ja sarjaa on katsellut vieläkin useampi, mutta siitä huolimatta me annamme jonkun anonyymin palstahirmun määrätä saako siitä kirjoittaa, koska se ei satu kuulumaan tämän mollaajan omaan aihepiiriin. Siihen en suostu.
***
Minulta meni pitkään ennen kuin pystyin hahmottamaan kumpaa Ferrante tarkoitti "loistavalla ystävällä". Nyt olen sitä mieltä että se viittaa Lilaan. Tarina on hyvin monipohjainen ja siitä voisi löytää keskustelunaiheita ja paralleeleja omaan ja ikätovereiden elämään varmaan vuodeksi. Tuo luokkaretki oli yksi niistä, mainitsemasi ystävyysside, joka kestää läpi elämän, välillä tiukempana, välillä ottaen välimatkaa, mutta aina todellisena ja molempia kannattavana, on toinen pääteemoista."Minulle taas puolestani on vaikeaa antaa toisten määrätä tai määritellä minua tai kiinnostukseni kohteita"kirjoitat Paloma. Se vain taitaa olla niin, että "se toinen" määrittelee sinut joka tapauksessa, kuten sinä, tai mekin, määrittelemme muut, ilmaisemme sen tai emme.
Muuta määräysvaltaa meillä ei toisiimme ole, mutta tietysti yritystä löytyy aina..))
Minäkin muuten mielsin, että tuo "Loistava ystävä" oli Lina/Lila, vaikka oma samaistumiskohteeni, "tutumpi" hahmo, oli Elena. En oikein pystynyt menemään Linan pään sisään, enkä ymmärtämään, mikä hänestä teki "loistavan". Ylivertainen lahjakkuus, jota hän ei oikein pystynyt kanavoimaan rakentavasti, vai mikä ? Se ehkä selviää myöhemmin. Manipuloiko lahjakas ihminen muita lisätäkseen yhteistä hyvää, vai tekeekö hän sitä vain saadakseen sillä etua itselleen, mietin ? Ajattelen lähinnä Lilan suhdetta Michelle Solaraan, joka oli tunnetasolla vahvasti sidoksissa Lilaan. Ja kyllähän Lila oli aika häikäilemätön muitakin, myös, Elenaa kohtaan...
Mitä ystävyyteen tulee niin näitä kahta peilatessa täytyy todeta, että itse en kykenisi samaan, siihen ehdottomaan hyväksymiseen, mikä heillä tuntuisi olevan, ainakin Elenan puolelta. Lilasta muodostamani kuva saa ihmettelemään, tunteeko hän ystävyyttä lainkaan siinä merkityksessä kuin se yleensä mielletään.
No. Romaanihahmojahan he ovat, mutta olen aina ollut sitä mieltä, että hyvä kaunokirja tavoittaa ja osaa kuvata ihmisen uskottavana ja totena. Minä voisin olla aneeminen versio Elenasta, joku toinen voisi olla vielä lähempänä häntä. Lilan piirteitä voi löytää itsestään, joskus, jossakin tilanteessa. Meissä kaikissa on sittenkin paljon "sisältöä"...))Anonyymi kirjoitti:
Ei sinun tarvitse osallistua keskusteluun, josta et pidä! Tilaa täällä on kuitenkin tällekin keskustelulle. Ei ole sinulta pois mitään.
Kiitos "luvastasi", Anonyymi 12.53..)) Niin minäkin ajattelen, ettei täältä "paperi" lopu eikä kukaan pakota epäkiinnostavaa kirjoittelua seuraamaan, mutta ei sitä nyt tahtoisi kenenkään mieliharminakaan olla...
Paloma.se01 kirjoitti:
Minulle taas puolestani on vaikeaa antaa toisten määrätä tai määritellä minua tai kiinnostukseni kohteita. Tiedän että Ferrantea lukee moni ja sarjaa on katsellut vieläkin useampi, mutta siitä huolimatta me annamme jonkun anonyymin palstahirmun määrätä saako siitä kirjoittaa, koska se ei satu kuulumaan tämän mollaajan omaan aihepiiriin. Siihen en suostu.
***
Minulta meni pitkään ennen kuin pystyin hahmottamaan kumpaa Ferrante tarkoitti "loistavalla ystävällä". Nyt olen sitä mieltä että se viittaa Lilaan. Tarina on hyvin monipohjainen ja siitä voisi löytää keskustelunaiheita ja paralleeleja omaan ja ikätovereiden elämään varmaan vuodeksi. Tuo luokkaretki oli yksi niistä, mainitsemasi ystävyysside, joka kestää läpi elämän, välillä tiukempana, välillä ottaen välimatkaa, mutta aina todellisena ja molempia kannattavana, on toinen pääteemoista.Mitä sinä siitä ferrantesta hössäät, eihän se ole edes kolumpialainen eikä jenkki.
demeter1 kirjoitti:
"Minulle taas puolestani on vaikeaa antaa toisten määrätä tai määritellä minua tai kiinnostukseni kohteita"kirjoitat Paloma. Se vain taitaa olla niin, että "se toinen" määrittelee sinut joka tapauksessa, kuten sinä, tai mekin, määrittelemme muut, ilmaisemme sen tai emme.
Muuta määräysvaltaa meillä ei toisiimme ole, mutta tietysti yritystä löytyy aina..))
Minäkin muuten mielsin, että tuo "Loistava ystävä" oli Lina/Lila, vaikka oma samaistumiskohteeni, "tutumpi" hahmo, oli Elena. En oikein pystynyt menemään Linan pään sisään, enkä ymmärtämään, mikä hänestä teki "loistavan". Ylivertainen lahjakkuus, jota hän ei oikein pystynyt kanavoimaan rakentavasti, vai mikä ? Se ehkä selviää myöhemmin. Manipuloiko lahjakas ihminen muita lisätäkseen yhteistä hyvää, vai tekeekö hän sitä vain saadakseen sillä etua itselleen, mietin ? Ajattelen lähinnä Lilan suhdetta Michelle Solaraan, joka oli tunnetasolla vahvasti sidoksissa Lilaan. Ja kyllähän Lila oli aika häikäilemätön muitakin, myös, Elenaa kohtaan...
Mitä ystävyyteen tulee niin näitä kahta peilatessa täytyy todeta, että itse en kykenisi samaan, siihen ehdottomaan hyväksymiseen, mikä heillä tuntuisi olevan, ainakin Elenan puolelta. Lilasta muodostamani kuva saa ihmettelemään, tunteeko hän ystävyyttä lainkaan siinä merkityksessä kuin se yleensä mielletään.
No. Romaanihahmojahan he ovat, mutta olen aina ollut sitä mieltä, että hyvä kaunokirja tavoittaa ja osaa kuvata ihmisen uskottavana ja totena. Minä voisin olla aneeminen versio Elenasta, joku toinen voisi olla vielä lähempänä häntä. Lilan piirteitä voi löytää itsestään, joskus, jossakin tilanteessa. Meissä kaikissa on sittenkin paljon "sisältöä"...))Lenu "kantaa" Lilaa, Lila antaa sisältöä ja tarkoitusta Lenun elämään. He täydentävät toinen toistaan ja antavat voimaa toisilleen. Meidän on helpompi samaistua Elenaan, kilttiin, ahkeraan, kuuliaiseen Lenuun, joka kuitenkin lopuksi kapinoi perhettään kohtaan ja lähtee opiskelemaan Pisaan vastoin heidän tahtoaan. Lenu myös tarvitsee välimatkaa Lilaan kasvaakseen itse omaan kohtaloonsa.
Lila on vaikea ymmärtää meidän kulttuuripohjaltamme, mutta ehkä minua auttaa se että itselläni on ystävättäriä, lähes nuoruudestani, jotka ovat kasvaneet samantapaisessa ympäristössä, köyhyydessä, rikollisuuden ja patriarkaatin väkivallan ehdoilla. Lila on periaatteissaan ehdoton ja aivan häkellyttävän ehdoton: hän on ollut lapsesta saakka sodassa camorraa vastaan ja käyttää hyväkseen emotionaalista yliotettaan Michel Solarasta. Siinä missä heidän ystävästään, muurarista tuli vasemmistoterroristi, Lila kävi rinnakkaisesti omaa sotaansa köyhyyttä ja rikollisuutta vastaan. Enzo, Pascuale ja Lila edustavat tavallaan kaikki kolmea eri vivahdetta Italian vasemmistoliikkeessä. Kaikki joutuvat tekemään uhrauksia, mutta Lila maksoi kaikkein suurimman hinnan: hän kadotti itsensä, mutta löysi oman minuutensa, tilapäisesti, uudelleen.demeter1 kirjoitti:
"Minulle taas puolestani on vaikeaa antaa toisten määrätä tai määritellä minua tai kiinnostukseni kohteita"kirjoitat Paloma. Se vain taitaa olla niin, että "se toinen" määrittelee sinut joka tapauksessa, kuten sinä, tai mekin, määrittelemme muut, ilmaisemme sen tai emme.
Muuta määräysvaltaa meillä ei toisiimme ole, mutta tietysti yritystä löytyy aina..))
Minäkin muuten mielsin, että tuo "Loistava ystävä" oli Lina/Lila, vaikka oma samaistumiskohteeni, "tutumpi" hahmo, oli Elena. En oikein pystynyt menemään Linan pään sisään, enkä ymmärtämään, mikä hänestä teki "loistavan". Ylivertainen lahjakkuus, jota hän ei oikein pystynyt kanavoimaan rakentavasti, vai mikä ? Se ehkä selviää myöhemmin. Manipuloiko lahjakas ihminen muita lisätäkseen yhteistä hyvää, vai tekeekö hän sitä vain saadakseen sillä etua itselleen, mietin ? Ajattelen lähinnä Lilan suhdetta Michelle Solaraan, joka oli tunnetasolla vahvasti sidoksissa Lilaan. Ja kyllähän Lila oli aika häikäilemätön muitakin, myös, Elenaa kohtaan...
Mitä ystävyyteen tulee niin näitä kahta peilatessa täytyy todeta, että itse en kykenisi samaan, siihen ehdottomaan hyväksymiseen, mikä heillä tuntuisi olevan, ainakin Elenan puolelta. Lilasta muodostamani kuva saa ihmettelemään, tunteeko hän ystävyyttä lainkaan siinä merkityksessä kuin se yleensä mielletään.
No. Romaanihahmojahan he ovat, mutta olen aina ollut sitä mieltä, että hyvä kaunokirja tavoittaa ja osaa kuvata ihmisen uskottavana ja totena. Minä voisin olla aneeminen versio Elenasta, joku toinen voisi olla vielä lähempänä häntä. Lilan piirteitä voi löytää itsestään, joskus, jossakin tilanteessa. Meissä kaikissa on sittenkin paljon "sisältöä"...))Lenu "kantaa" Lilaa, Lila antaa sisältöä ja tarkoitusta Lenun elämään. He täydentävät toinen toistaan ja antavat voimaa toisilleen. Meidän on helpompi samaistua Elenaan, kilttiin, ahkeraan, kuuliaiseen Lenuun, joka kuitenkin lopuksi kapinoi perhettään kohtaan ja lähtee opiskelemaan Pisaan vastoin heidän tahtoaan. Lenu myös tarvitsee välimatkaa Lilaan kasvaakseen itse omaan kohtaloonsa.
Lila on vaikea ymmärtää meidän kulttuuripohjaltamme, mutta ehkä minua auttaa se että itselläni on ystävättäriä, lähes nuoruudestani, jotka ovat kasvaneet samantapaisessa ympäristössä, köyhyydessä, rikollisuuden ja patriarkaatin väkivallan ehdoilla. Lila on periaatteissaan ehdoton ja aivan häkellyttävän ehdoton: hän on ollut lapsesta saakka sodassa camorraa vastaan ja käyttää hyväkseen emotionaalista yliotettaan Michel Solarasta. Siinä missä heidän ystävästään, muurarista tuli vasemmistoterroristi, Lila kävi rinnakkaisesti omaa sotaansa köyhyyttä ja rikollisuutta vastaan. Enzo, Pascuale ja Lila edustavat tavallaan kaikki kolmea eri vivahdetta Italian vasemmistoliikkeessä. Kaikki joutuvat tekemään uhrauksia, mutta Lila maksoi kaikkein suurimman hinnan: hän kadotti itsensä, mutta löysi oman minuutensa, tilapäisesti, uudelleen.- Anonyymi
demeter1 kirjoitti:
"Minulle taas puolestani on vaikeaa antaa toisten määrätä tai määritellä minua tai kiinnostukseni kohteita"kirjoitat Paloma. Se vain taitaa olla niin, että "se toinen" määrittelee sinut joka tapauksessa, kuten sinä, tai mekin, määrittelemme muut, ilmaisemme sen tai emme.
Muuta määräysvaltaa meillä ei toisiimme ole, mutta tietysti yritystä löytyy aina..))
Minäkin muuten mielsin, että tuo "Loistava ystävä" oli Lina/Lila, vaikka oma samaistumiskohteeni, "tutumpi" hahmo, oli Elena. En oikein pystynyt menemään Linan pään sisään, enkä ymmärtämään, mikä hänestä teki "loistavan". Ylivertainen lahjakkuus, jota hän ei oikein pystynyt kanavoimaan rakentavasti, vai mikä ? Se ehkä selviää myöhemmin. Manipuloiko lahjakas ihminen muita lisätäkseen yhteistä hyvää, vai tekeekö hän sitä vain saadakseen sillä etua itselleen, mietin ? Ajattelen lähinnä Lilan suhdetta Michelle Solaraan, joka oli tunnetasolla vahvasti sidoksissa Lilaan. Ja kyllähän Lila oli aika häikäilemätön muitakin, myös, Elenaa kohtaan...
Mitä ystävyyteen tulee niin näitä kahta peilatessa täytyy todeta, että itse en kykenisi samaan, siihen ehdottomaan hyväksymiseen, mikä heillä tuntuisi olevan, ainakin Elenan puolelta. Lilasta muodostamani kuva saa ihmettelemään, tunteeko hän ystävyyttä lainkaan siinä merkityksessä kuin se yleensä mielletään.
No. Romaanihahmojahan he ovat, mutta olen aina ollut sitä mieltä, että hyvä kaunokirja tavoittaa ja osaa kuvata ihmisen uskottavana ja totena. Minä voisin olla aneeminen versio Elenasta, joku toinen voisi olla vielä lähempänä häntä. Lilan piirteitä voi löytää itsestään, joskus, jossakin tilanteessa. Meissä kaikissa on sittenkin paljon "sisältöä"...))Elena on minäkertoja, siksi hänen ajatuksensa ja käyttäytymisensä avautuu lukijalle melko helposti. Lilan ajatukset ja ulospäin näkyvä toiminta jää vaikeammaksi ymmärtää, kirjailija ei mielestäni edes yritä päästä hänen päänsä sisään. Itselleni tuli välillä suorastaan kiukku, miksi Lilan piti tehdä monet asiat rankimman mukaan . Lila oli jo pienenä ihmelapsi, hän oli se, joka kirjoitti ensin ja olisi ollut luontainen lahja siihen. Elena toteutti kuitenkin yhteisen haaveen, tytöthän olivat ostaneet kirjan Pikku naisia, josta kirjailijuusunelma käynnistyi.
Elenallakin oli tyypillisesti yhteiskuntaluokkansa lapsena koulun aloittaessaan huono asema kotona puhuttavan kielen suhteen, murre poikkesi paljon kirjakielestä. Suomessa olemme olleet tässä suhteessa tasavertaisempia, vaikka murteita on meidänkin lapsuudessa yleisemmin puhuttu.
Saakohan Ferrante joskus Nobel-palkinnon , voiko kirjailijan persoonan arvoituksellisuus vaikuttaa sen saamiseen, ovatko nobelisteiksi valittavat yleensäkään kovin usein suurien painosten kuninkaita ja kuningattaria ja suuren yleisön suosikkeja. Hänen tyylinsä ja kerrontansa tuntuu viihdyttävältä, mukaansa tempaavalta ja helpolta eläytyä. Fiktiivinen on kuin todellisuutta, niin eloisaa ja todellista, Napolin katujen tuoksutkin voi aistia. Viihdekirjallisuudesta ei kuitenkaan ole kyse, on omaperäinen ote, haastetta lukijalle, suuria merkityksiä ja teemoja. En ole Ferranten koko tuotantoa lukenut, mutta aikomus on. Tässä joitakin hajamietteitä, en ole tv-sarjan jälkeen mitään häneltä lukenut tai asiaan sen syvällisemmin perehtynyt, mutta laiton korren kekoon minäkin.
Napoli liittyy Ferranten kirjoihin yhtä läheisesti kuin henkilönsä. Espanjalainen Carlos Ruiz Zafón on kirjoittanut Barcelonan ihmisten tietoisuuteen teoksilla Tuulen varjo ja Enkelipeli. Niissä on rakkautta, historiaa, jännitystä , jopa dekkarin aineksia. Ehkä ovatkin jo teille tuttuja. Luen nyt Hannu Raittilan Venetsiaan sijoittuvaa kirjaa. Melkein koko päivä on kulunut ulkosalla, keväinen lämpö ja aurinko hemmotteli meitä etelärannikkolaisia. Krookukset ja lumikellot kukkivat eteläisellä seinustalla. Hyvää jatkoa karanteenilaiset !
Ramoona Anonyymi kirjoitti:
Elena on minäkertoja, siksi hänen ajatuksensa ja käyttäytymisensä avautuu lukijalle melko helposti. Lilan ajatukset ja ulospäin näkyvä toiminta jää vaikeammaksi ymmärtää, kirjailija ei mielestäni edes yritä päästä hänen päänsä sisään. Itselleni tuli välillä suorastaan kiukku, miksi Lilan piti tehdä monet asiat rankimman mukaan . Lila oli jo pienenä ihmelapsi, hän oli se, joka kirjoitti ensin ja olisi ollut luontainen lahja siihen. Elena toteutti kuitenkin yhteisen haaveen, tytöthän olivat ostaneet kirjan Pikku naisia, josta kirjailijuusunelma käynnistyi.
Elenallakin oli tyypillisesti yhteiskuntaluokkansa lapsena koulun aloittaessaan huono asema kotona puhuttavan kielen suhteen, murre poikkesi paljon kirjakielestä. Suomessa olemme olleet tässä suhteessa tasavertaisempia, vaikka murteita on meidänkin lapsuudessa yleisemmin puhuttu.
Saakohan Ferrante joskus Nobel-palkinnon , voiko kirjailijan persoonan arvoituksellisuus vaikuttaa sen saamiseen, ovatko nobelisteiksi valittavat yleensäkään kovin usein suurien painosten kuninkaita ja kuningattaria ja suuren yleisön suosikkeja. Hänen tyylinsä ja kerrontansa tuntuu viihdyttävältä, mukaansa tempaavalta ja helpolta eläytyä. Fiktiivinen on kuin todellisuutta, niin eloisaa ja todellista, Napolin katujen tuoksutkin voi aistia. Viihdekirjallisuudesta ei kuitenkaan ole kyse, on omaperäinen ote, haastetta lukijalle, suuria merkityksiä ja teemoja. En ole Ferranten koko tuotantoa lukenut, mutta aikomus on. Tässä joitakin hajamietteitä, en ole tv-sarjan jälkeen mitään häneltä lukenut tai asiaan sen syvällisemmin perehtynyt, mutta laiton korren kekoon minäkin.
Napoli liittyy Ferranten kirjoihin yhtä läheisesti kuin henkilönsä. Espanjalainen Carlos Ruiz Zafón on kirjoittanut Barcelonan ihmisten tietoisuuteen teoksilla Tuulen varjo ja Enkelipeli. Niissä on rakkautta, historiaa, jännitystä , jopa dekkarin aineksia. Ehkä ovatkin jo teille tuttuja. Luen nyt Hannu Raittilan Venetsiaan sijoittuvaa kirjaa. Melkein koko päivä on kulunut ulkosalla, keväinen lämpö ja aurinko hemmotteli meitä etelärannikkolaisia. Krookukset ja lumikellot kukkivat eteläisellä seinustalla. Hyvää jatkoa karanteenilaiset !
RamoonaOlen lukenut Carlos Ruiz Zafónin kirjat jotka mainitsit. Niistä ainakin Tuulen varjo on hyllyssäni. Espanjalaista goottia, rinnastettavissa Dan Brownin Da Vinci Codeen ja muihin hänen kirjoihinsa.
Siitä murteesta, sukulaistytön mies vieläkin moittii häntä että hän ei ole oppinut italiaa näinä 20 vuotena siellä, vaan puhuu Toscanan murretta! Paikalliset murteet sielläpäin eivät nauti yleistä arvostusta, toisin kuin Suomessa. Mitä eteläisempi murre, sitä heikompi puhujan sosiaalinen status, ainakin Ferranten mukaan.
Kyllä minä mielelläni soisin Nobelin kirjallisuuden palkinnon Elena Ferrantelle. Hän on meidän aikamme suuria kirjailijoita ja yhtä suuri ja helposti luettava kuin Gabriel García Márquez.
Krookukset ja tulppaanien versot ovat päätyneet kauriiden masuihin. Jokunen jäi vielä jäljelle ja kävin kastelemassa loput kasteluveteen liotetulla verijauholla. Päiväkävelyllä kuvasin ensimmäiset sinivuokot Daljoen rannassa.Paloma.se01 kirjoitti:
Olen lukenut Carlos Ruiz Zafónin kirjat jotka mainitsit. Niistä ainakin Tuulen varjo on hyllyssäni. Espanjalaista goottia, rinnastettavissa Dan Brownin Da Vinci Codeen ja muihin hänen kirjoihinsa.
Siitä murteesta, sukulaistytön mies vieläkin moittii häntä että hän ei ole oppinut italiaa näinä 20 vuotena siellä, vaan puhuu Toscanan murretta! Paikalliset murteet sielläpäin eivät nauti yleistä arvostusta, toisin kuin Suomessa. Mitä eteläisempi murre, sitä heikompi puhujan sosiaalinen status, ainakin Ferranten mukaan.
Kyllä minä mielelläni soisin Nobelin kirjallisuuden palkinnon Elena Ferrantelle. Hän on meidän aikamme suuria kirjailijoita ja yhtä suuri ja helposti luettava kuin Gabriel García Márquez.
Krookukset ja tulppaanien versot ovat päätyneet kauriiden masuihin. Jokunen jäi vielä jäljelle ja kävin kastelemassa loput kasteluveteen liotetulla verijauholla. Päiväkävelyllä kuvasin ensimmäiset sinivuokot Daljoen rannassa.Kiitos kommenteistanne Paloma ja Ramoona.
Tietynlainen viihteellisyys minullekin tuli välillä tuosta kerronnasta mieleen, etenkin loppupuolella kun tapahtuminen ja jännitys tihenivät. Tuo oli varmasti se vahva side ystävysten välillä, minkä Ramoona mainitsi: yhteinen unelma, toinen (Lila) sen asetti ja Elena toteutti. Molemmat olivat tärkeitä, toisilleen välttämättömät..
Tuo oli hieno tulkinta Lilasta, Paloma. Ehkä Lilan henkilö ei avautunut minulle ihan siksi, että tuo yhteiskunnallinen ulottuvuus oli minulle vieras kuten tietysti miljöökin omalla laillaan.
Mutta kadottiko Lila itsensä ? Vai unelmansa ? Minusta hän pysyi omavoimaisena ja ehdottomana kaiken aikaa ja siinä mielessä tietysti menetti sen, minkä Elena sai ja mistä tämäkin tietysti lopussa luopui. Statusta tarkoitan.
Mutta olet varmasti oikeassa: Lilan kaltaista ei voikaan mitata yleisillä mitoilla, eikä varmasti näiden kahden ystävyyttäkään. Se vaatii tietyt reunaehdot toteutuakseen.
Te ahkerat! Jaksatte uurastaa istutusten ja kylvösten parissa. Minä olen metsäläinen sanan varsinaisessa merkityksessä. Rakastan luontoa ja kauneutta, mutta olen liian laiska sitä itse luomaan. Kevättä kaikille ! Niille, jotka luovat ja niille, jotka ihailevat muiden luomuksia..))
- Anonyymi
Elämästä on yhä mahdollista nauttia. Sillä ihmiset ovat silloin itserakkaita, rahanahneita, kerskailijoita, ylpeitä, herjaajia, vanhemmilleen tottelemattomia, kiittämättömiä, epähurskaita, rakkaudettomia, epäsopuisia, panettelijoita, hillittömiä, raakoja, hyvän vihamiehiä,
pettureita, väkivaltaisia, pöyhkeitä, hekumaa enemmän kuin Jumalaa rakastavia; heissä on jumalisuuden ulkokuori, mutta he kieltävät sen voiman. Senkaltaisia karta.
Jos on kartalla.Tuli niin pitkä lista, että ainakin minun pitäisi lukea itseni näiden kartettavien joukkoon, Anonyymi 13.00..))
Mutta eikös sanassa sanota, että missä synnit ovat suuret, siellä armo on ylenpalttinen..?
Tämä siis todettuna ilman pilkallisuutta. Siihen ei taida olla kenelläkään varaa, minulla ainakaan...
- Anonyymi
Plomalla ja naisilla on usein, yleensä tällainen tarve paeta fiktiivisiin suku/yms. romaaneihin
Aikaisemmat sukupolvet lukivat Bronten sisaruksia ja miettivät Jane Eyren komplisoituja
suhteita tai seksikokemuksia Humisevan harjun tyyliin
Ne on kirjoitettu Napoleonin jälkeen mutta Euroopan asioista ei kirjoissa puhuta sanaakaan. Euroopan keskuspankki on saanut mojonsa takaisin voimansa ja ekonomistit syövät kilvan sanojaan haukuttuaan We are happy to eat our words today. The ECB has it’s mojo back kurssit rauhoittuvat Euroopassa ainakin hetkeksi
AnttiEiniö klasikko mojo working https://www.youtube.com/watch?v=nPXK6RpkclIEn nyt oikein tiedä onko se "pakenemista". Minä näen sen pikemminkin siten että minä (ja useat muutkin, etupäässä kai kuitenkin naiset) etsimme selitystä, oikeutusta, vivahteiden tulkintaa, yhteiskunnallista ja tunneperäistä resonanssia elämälle, tapahtumille, kokemuksille ja ihmissuhteille kirjallisuuden helmistä. Samaistumisen ja jaetun kokemuksen perusteella ankkuroimme minuutemme suureen ihmiskuntaan.
Historia on suurelta osin miesten kirjoittamaa ja kertoo siitä miten merkittävät miehet ovat vaikuttaneet tapahtumien kulkuun. Naiset ovat yleensä sivuosassa: korkeintaan kannattavassa sivuroolissa (jokaisen suuren miehen takana seisoo suuri nainen). Olemme historiallisessa käännekohdassa; lapsemme sanovat että jokaisen suuren naisen takana seisoo vahva, kannattava mies, tai sitten ei.
Sitten kun naiset ovat saaneet pieniin, siroihin käsiinsä myös rahahanat ja kukkaroiden nyörit, niin historia kirjoitetaan uusilla ehdoilla.- Anonyymi
Paloma.se01 kirjoitti:
En nyt oikein tiedä onko se "pakenemista". Minä näen sen pikemminkin siten että minä (ja useat muutkin, etupäässä kai kuitenkin naiset) etsimme selitystä, oikeutusta, vivahteiden tulkintaa, yhteiskunnallista ja tunneperäistä resonanssia elämälle, tapahtumille, kokemuksille ja ihmissuhteille kirjallisuuden helmistä. Samaistumisen ja jaetun kokemuksen perusteella ankkuroimme minuutemme suureen ihmiskuntaan.
Historia on suurelta osin miesten kirjoittamaa ja kertoo siitä miten merkittävät miehet ovat vaikuttaneet tapahtumien kulkuun. Naiset ovat yleensä sivuosassa: korkeintaan kannattavassa sivuroolissa (jokaisen suuren miehen takana seisoo suuri nainen). Olemme historiallisessa käännekohdassa; lapsemme sanovat että jokaisen suuren naisen takana seisoo vahva, kannattava mies, tai sitten ei.
Sitten kun naiset ovat saaneet pieniin, siroihin käsiinsä myös rahahanat ja kukkaroiden nyörit, niin historia kirjoitetaan uusilla ehdoilla.Riittääkö naisilla ymmärrystä isoihin rahoihin, jos keskittyisi vain huushollin menoihin.
Anonyymi kirjoitti:
Riittääkö naisilla ymmärrystä isoihin rahoihin, jos keskittyisi vain huushollin menoihin.
:))
Toisilla riittää, toisilla ei.
Ymmärtääkseni on paljon naisia jotka ovat tosi hakoja finanssimaailmassa. Minä en kuulu heihin.
- Anonyymi
Luen kirjoja kuin palapeliä. Jokainen kirja minkä nykyään viitsin lukea loppuun asti (jätän kesken, jos kirja on mielestäni huonosti kirjoitettu tai paljastuu "hömpäksi") täydentää tietämystäni maailmasta ja/tai kertoo ihmisten elämästä, ratkaisuista ja selviämisestä omassa elossaan. Juuri siksi luen mielelläni vaikkapa keskitysleireiltä selvinneiden elämäntarinoita. Tai kirjoja purjehduksesta Huippuvuorilta Tulimaahan, sotilasjoukon selviämisestä pitkästä ja vaarallisesta tiedusteluretkestä, yms.
Varmaan nuo em. Ferranten kirjat ovat kiinnostavia ja "aukovat uusia maailmoja". Nähtäväksi jää, viitsinkö lukea ne kaikki. Joskus kirjasarjat alkavat mielenkiintoisten ensimmäisten lukukokemusten jälkeen kyllästyttää. Joskus alkaa tympiä kirjailijan kirjoitustyyli, josta seuraavan sanan melkein jo arvaa.
Mrs.W- Anonyymi
Mielestäni Ferrantet ovat juuri hömppää tai ainakin se ainoa mitä yritin lukea.
Anonyymi kirjoitti:
Mielestäni Ferrantet ovat juuri hömppää tai ainakin se ainoa mitä yritin lukea.
Joo, eihän Ferranten tyyli ole kaikkien makuun.
Hömpäksi en voi hänen kirjojaan kutsua, niissä käsitellään paljon suuria asioita ja luodataan syvältä ihmisen mieltä. Mutta ei kaikki Ferranten kirjat ole olleet minun mielestänikään yhtä hyviä kuin tämä Napoli-kvartetti.- Anonyymi
Paloma.se01 kirjoitti:
Joo, eihän Ferranten tyyli ole kaikkien makuun.
Hömpäksi en voi hänen kirjojaan kutsua, niissä käsitellään paljon suuria asioita ja luodataan syvältä ihmisen mieltä. Mutta ei kaikki Ferranten kirjat ole olleet minun mielestänikään yhtä hyviä kuin tämä Napoli-kvartetti.Ei tässä pysty mihinkään syventymään.
Maailmalla on meneillään juuri paljon syvemmälle luotaava ja suurempi kärsimysnäytelmä.
Jos ymmärrät? - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Ei tässä pysty mihinkään syventymään.
Maailmalla on meneillään juuri paljon syvemmälle luotaava ja suurempi kärsimysnäytelmä.
Jos ymmärrät?Tiedän kyllä.
Halusin vain irrottautua hetkeksi tästä massahysteriasta joka kestänee vielä pari kuukautta ainakin. Kukaan ei puhu enää mistään muusta.
Muuten, olen näkeväni miten tämä epidemia tavallaan ikään kuin karsii elämästä pois kaikenlaista epäolennaista, ei välttämätöntä ja jättää meidät toimeentulon perusasioiden äärelle.
Hyvää yötä,
Paloma ei kirjautuneena Anonyymi kirjoitti:
Ei tässä pysty mihinkään syventymään.
Maailmalla on meneillään juuri paljon syvemmälle luotaava ja suurempi kärsimysnäytelmä.
Jos ymmärrät?Näinhän se voi olla, Anonyymi 00-00. Uskon, että meillä kaikilla on takaraivossa tuo sama huoli, mutta en koe ihan pahana sitäkään, että siitä tahtoo vähäksi aikaa irrottatua, kuka mitenkin.
Ehkä ihminen hakeutuu sinne, mistä on aina/joskus saanut lohtua, voimaa, hengenravintoa. Minulle nämä lähteet ovat olleet luonto ja kirjat, tietysti ihmisetkin. Onneksi yhteys niihin on vielä mahdollinen.- Anonyymi
demeter1 kirjoitti:
Näinhän se voi olla, Anonyymi 00-00. Uskon, että meillä kaikilla on takaraivossa tuo sama huoli, mutta en koe ihan pahana sitäkään, että siitä tahtoo vähäksi aikaa irrottatua, kuka mitenkin.
Ehkä ihminen hakeutuu sinne, mistä on aina/joskus saanut lohtua, voimaa, hengenravintoa. Minulle nämä lähteet ovat olleet luonto ja kirjat, tietysti ihmisetkin. Onneksi yhteys niihin on vielä mahdollinen.Minun mielestä täällä saa kirjoittaa ihan mistä vaan, vaikka omien varpaiden muodosta, mutta tämän ketjun aloittaja on niin "minä itse".
On huvittavaa, että hän kirjoittaa näin:"Minulle taas puolestani on vaikeaa antaa toisten määrätä tai määritellä minua tai kiinnostukseni kohteita" ja kuinka usein hän on täällä arvostellut, jos esim. joku on kirjoittanut Suomalaisesta tv-ohjelmasta?
Itse en ole mikään tv:n katselija, mutta uskon, että sitäkin tulee nyt lähiaikoina katsottua, kun kaikki harrastukseni ovat nyt pannassa ja hyvä niin.
Mukavaa päivänjatkoa niille tälle päivälle, kuin tulevillekin. :) - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Minun mielestä täällä saa kirjoittaa ihan mistä vaan, vaikka omien varpaiden muodosta, mutta tämän ketjun aloittaja on niin "minä itse".
On huvittavaa, että hän kirjoittaa näin:"Minulle taas puolestani on vaikeaa antaa toisten määrätä tai määritellä minua tai kiinnostukseni kohteita" ja kuinka usein hän on täällä arvostellut, jos esim. joku on kirjoittanut Suomalaisesta tv-ohjelmasta?
Itse en ole mikään tv:n katselija, mutta uskon, että sitäkin tulee nyt lähiaikoina katsottua, kun kaikki harrastukseni ovat nyt pannassa ja hyvä niin.
Mukavaa päivänjatkoa niille tälle päivälle, kuin tulevillekin. :)niille? po. niin
Anonyymi kirjoitti:
Minun mielestä täällä saa kirjoittaa ihan mistä vaan, vaikka omien varpaiden muodosta, mutta tämän ketjun aloittaja on niin "minä itse".
On huvittavaa, että hän kirjoittaa näin:"Minulle taas puolestani on vaikeaa antaa toisten määrätä tai määritellä minua tai kiinnostukseni kohteita" ja kuinka usein hän on täällä arvostellut, jos esim. joku on kirjoittanut Suomalaisesta tv-ohjelmasta?
Itse en ole mikään tv:n katselija, mutta uskon, että sitäkin tulee nyt lähiaikoina katsottua, kun kaikki harrastukseni ovat nyt pannassa ja hyvä niin.
Mukavaa päivänjatkoa niille tälle päivälle, kuin tulevillekin. :)Jaa, Anonyymi 10.47. . Taidan itsekin kuulua tähän "minä itse"-porukkaan, kun tunnistettavana kirjoitan..))
Kyllä me kaikki taidamme olla laatimassa uutta agendaa itsellemme, kun se tuttu kuvio rikkoutuu. Pitäisköhän alkaa viljellä näitä meille opetettuja uusia hokemia ? Nähdä kriisi mahdollisuutena.
No. Aktiivinen ihminen ei lakkaa olemasta aktiivinen, vaikka tilanne muuttuu, näin uskon.
Mitähän sieltä telkkarista tulee tänään ? ..))
Mukavaa päivänjatkoa kaikille minunkin puolestani.- Anonyymi
Mielestäni mukavakin ajanvietekirjallisuus alkaa vaikuttaa "hömpältä" jos vaikka lukee saman kirjailijan useita kirjoja suht perättäin. Esimerkkinä muistan Maeve Binchyn, jonka kirjoihin jossain vaiheessa elämääni ihastuin. Parin-kolmen kirjan jälkeen ne lakkasivat kiinnostamasta.
Ilmeisesti nykyisin kaipaan kirjoilta edes jonkinlasta totuuspohjaa. Romantiikka ei kiehdo ollenkaan. Paitsi jos se on itse koettua ja kirjassa vain omaelämänkertaan kuuluvana sivuosana.
Mrs.W Anonyymi kirjoitti:
Mielestäni mukavakin ajanvietekirjallisuus alkaa vaikuttaa "hömpältä" jos vaikka lukee saman kirjailijan useita kirjoja suht perättäin. Esimerkkinä muistan Maeve Binchyn, jonka kirjoihin jossain vaiheessa elämääni ihastuin. Parin-kolmen kirjan jälkeen ne lakkasivat kiinnostamasta.
Ilmeisesti nykyisin kaipaan kirjoilta edes jonkinlasta totuuspohjaa. Romantiikka ei kiehdo ollenkaan. Paitsi jos se on itse koettua ja kirjassa vain omaelämänkertaan kuuluvana sivuosana.
Mrs.WTuohon viimeiseen kappaleeseen perustuen luulen että Ferrante voisi hyvinkin olla sinunkin kuppisi teetä. Romantiikkaa hänen kirjoissaan ei juuri ole.
- Anonyymi
Paloma.se01 kirjoitti:
Tuohon viimeiseen kappaleeseen perustuen luulen että Ferrante voisi hyvinkin olla sinunkin kuppisi teetä. Romantiikkaa hänen kirjoissaan ei juuri ole.
"sinunkin kuppisi teetä"
Hommaisit tännekin itsellesi oikolukijan! - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
"sinunkin kuppisi teetä"
Hommaisit tännekin itsellesi oikolukijan!Paloma vastasi minulle. Hyvin ymmärsin.
Vaikka ei ollutkaan alkuperäinen versio kyseisstä sanonnasta.
Paloma on sata rappua ylempänä kuin sinä, joka mäkätät jokaisesta repliikistä. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Paloma vastasi minulle. Hyvin ymmärsin.
Vaikka ei ollutkaan alkuperäinen versio kyseisstä sanonnasta.
Paloma on sata rappua ylempänä kuin sinä, joka mäkätät jokaisesta repliikistä.Entäs sitten?
- Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Entäs sitten?
Eikö välähtänyt? No eipä yllättänyt.
"On huvittavaa, että hän kirjoittaa näin:"Minulle taas puolestani on vaikeaa antaa toisten määrätä tai määritellä minua tai kiinnostukseni kohteita" ja kuinka usein hän on täällä arvostellut, jos esim. joku on kirjoittanut Suomalaisesta tv-ohjelmasta?"
Elikkä ei se aihe ollutkaan mikään "persona non grata" vaan aloituksen tekijä? Miten olisi jos sinäkin, hyvä anonyymi. olitpa nyt kuka tahansa, keskittyisit viestiin, sisältöön, eikä viestin tuojaan?- Anonyymi
Mitähän, jos sinäkin vain keskittyisit niihin keskeneräisiin kirjatekeleihisi ja lopettaisit saivartelun ja itsesi ylistämisen?
Anonyymi kirjoitti:
Mitähän, jos sinäkin vain keskittyisit niihin keskeneräisiin kirjatekeleihisi ja lopettaisit saivartelun ja itsesi ylistämisen?
Voit lopettaa nämä henkilöön kohdistuvat hyökkäykset. Kukaan ei ole täällä kiinnostunut sinun henkilökohtaisista mielipiteistäsi itsellesi täysin tuntemattomasta kanssakirjoittajasta. Pilaat ilmapiiriä ja myrkytät palstaa.
- Anonyymi
Paloma.se01 kirjoitti:
Voit lopettaa nämä henkilöön kohdistuvat hyökkäykset. Kukaan ei ole täällä kiinnostunut sinun henkilökohtaisista mielipiteistäsi itsellesi täysin tuntemattomasta kanssakirjoittajasta. Pilaat ilmapiiriä ja myrkytät palstaa.
Eikö sinun pitäisi olla jo brunssia vääntämässä ja oikolukemassa menestysteoksiasi?
Miksi tuhlaat kallista aikaasi täällä palstalla meidän pinnallisten maalaismoukkien parissa? - Anonyymi
Paloma.se01 kirjoitti:
Voit lopettaa nämä henkilöön kohdistuvat hyökkäykset. Kukaan ei ole täällä kiinnostunut sinun henkilökohtaisista mielipiteistäsi itsellesi täysin tuntemattomasta kanssakirjoittajasta. Pilaat ilmapiiriä ja myrkytät palstaa.
Sinäkö tiedät kaikkien mielipiteet?
Anonyymi kirjoitti:
Sinäkö tiedät kaikkien mielipiteet?
Ajattelin käyttää samaa tapaa kuin sinä puhua itsestäni palstan "me"-hahmona. Minäkertojana. Jos sinulla on otsaa tulla tähän ketjuun esittämään omia pinttyneitä ennakkoluulojasi ja myrkyllisiä mielipiteitäsi muidenkin palstalaisten nimissä, "me", "me muut" ja paras kaikista, "me moukkamaiset" maalaistollot" (miten voisimme auttaa sinua parantamaan huonoa itsetuntoasi?) niin miksen minäkin voi puhua itsestäni kaikkien niiden edustajana joiden (kuvittelen) ajattelevan samoin kuin minä?
- Anonyymi
Paloma.se01 kirjoitti:
Ajattelin käyttää samaa tapaa kuin sinä puhua itsestäni palstan "me"-hahmona. Minäkertojana. Jos sinulla on otsaa tulla tähän ketjuun esittämään omia pinttyneitä ennakkoluulojasi ja myrkyllisiä mielipiteitäsi muidenkin palstalaisten nimissä, "me", "me muut" ja paras kaikista, "me moukkamaiset" maalaistollot" (miten voisimme auttaa sinua parantamaan huonoa itsetuntoasi?) niin miksen minäkin voi puhua itsestäni kaikkien niiden edustajana joiden (kuvittelen) ajattelevan samoin kuin minä?
Sinäkö tiedät kaikkien mielipiteet?
Tuossa on neljä sanaa ja nyt syyllistät minua ties mistä.
Pidä palstasi. - Anonyymi
Paloma.se01 kirjoitti:
Ajattelin käyttää samaa tapaa kuin sinä puhua itsestäni palstan "me"-hahmona. Minäkertojana. Jos sinulla on otsaa tulla tähän ketjuun esittämään omia pinttyneitä ennakkoluulojasi ja myrkyllisiä mielipiteitäsi muidenkin palstalaisten nimissä, "me", "me muut" ja paras kaikista, "me moukkamaiset" maalaistollot" (miten voisimme auttaa sinua parantamaan huonoa itsetuntoasi?) niin miksen minäkin voi puhua itsestäni kaikkien niiden edustajana joiden (kuvittelen) ajattelevan samoin kuin minä?
Itsehän sinä olet meidät moukkamaisiksi metsäläisiksi lokeroinut.
Kirjoja en ole lukenut, mutta sarjan katsoin.
Kiintoisaa ajankuvausta. Joissain väkivaltaisimmissa kohtauksissa siirsin katseen sivuun.
Muuten koin tuon Lilan ja Lenun samoin, kun tässä on moni muukin siitä kertonut.
Myös sitä tulin ajatelleeksi, että vanha sukupolvi se kehitystä on jarruttanut maailman sivu.
Laitoin tämän jo toiseen ketjuun eilen, mutta jos joku ei ole huomannut, laitan sen vielä tähänkin.
Pieniä elämäkertoja luettavissa verkossa ilmaiseksi osoitteessa, biografiasampo.fi
Palvelun on kehittänyt Heldig, suomalaisen kirjallisuuden seura ja Aalto yliopisto.Kiitos Eliaana. En ole läheskään kaikkia ketjuja seurannut kun tuntuu, että aika kuluu muutenkin näihin uusiin rajoituksiin sopeutuessa...
"Joissain väkivaltaisimmissa kohtauksissa siirsin katseen sivuun." kirjoittaa Eliaana. Ymmärrän kyllä sen, koska etenkin naisiin ja lapsiin kohdistuvaa väkivaltaa on vaikeaa katsoa. Toisaalta en mielestäni havainnut kertomuksen juonen kannalta tarpeetonta väkivaltaisuuden kuvausta filmissä, vaan väkivaltaiset kohtaukset kuuluivat oleellisesti tarinaan. Tarpeetonta, ylimääräistä väkivallalla "herkuttelua" filmeissä ja tv-ohjelmissa en minäkään siedä.
Ketjusta on poistettu 0 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Mopomiitissä vakava loukkaantuminen
IMATRAN mopomiitistä lauantai-iltana sairaalaan joutuneet kuljettajat ovat loukkaantuneet vakavasti, Kaakkois-Suomen pol2503639J-miehelle
Miksi kaikki päättyi näin? Vain sinut olisin halunnut, on ikävä sua. Älä ajaudu väärille teille, olet mulle Rakas.651382- 401162
Ihmettelen sinua... En koskaan päässyt
Selvyyteen että minkälainen olet pohjimmiltasi, mitä haluat minusta. Nyt näyttää että olet myös tosi hyvä valehtelija. E671096Viikonlopun päätteeksi löytäisin
paikkani sinun kainalossasi. Telkkarissa joku leffa, sarja, ehkä ihan mielenkiintoinenkin tai sitten ei enää jaksaisi ke101051Rupesin oikeasti odottamaan
Että toteutuuko se meidän pusu ensiviikolla. Olisin niin onnellinen se merkitsisi paljon.551010- 42819
- 37798
Koko maailma elää valhetta
Lähestulkoon koko maailma elää valhetta. Tietomme on valhetta, luulomme arvailuja ja pahuus jokaisessa sydämessä, jos ei358787Vuoden loppuun asti kaipaan
Enkä katso sinä aikana muihin suuntiin. Jos tämä juttu ei etene mihinkään nykyisestä, niin unohdan sinut. En päätä ystäv68775