Tässä taas vapaapäivinäni käyn Facebook-ystävälistaa läpi ja pohdin ketä pyytää kahville. Nuorena naisena kaipaisin välillä tyttökavereiden seuraa. "Ei, tuota olen jo aikaisemmin pyytänyt ja peruu joka kerta." "Ei, tätäkin pyysin eikä vastannut." "Ei, tämäkin tuntuu välttelevän tai olevan muuten niin kiireinen." "Ei, tämä on vain työkaveri ja olisi tungettelevaa/kiusallista kysyä." "No ei tämäkään sitten varmaan kun ei ole mitään hänestäkään kuulunut." "Ei, hänen kanssaan olimme joskus kavereita mutta nyt tunnen ettei hän enää ole kiinnostunut." "Ei, tämä lapsuudenystäväni jätti minut aikuisuuden kynnyksellä."
Sanotaan, että naiset kiinnostuvat varatuista ja suosituista miehistä. Tuntuu että näin on myös kaverimarkkinoilla. Taidan sitten olla jotenkin epätoivoisen tuntuinen, yksinäinen kenen kanssa ei haluta olla.
Miksi kavereita on niin vaikea saada?
192
10961
Vastaukset
- N25......
On minulla yksi ystävä, ja ystävystyminen hänen kanssaan oli niin helppoa: Minä juttelin, seuraavana päivänä hän jutteli, minä pyysin kahville, hän pyysi kahville, minä heitin kommentin, hän heitti kommentin, ja sitten olimmekin jo kavereita... Nykyään on yhtä tuskailua saada uusia ystäviä, kun tuntuu koko ajan ettei ole haluttua seuraa ja saa aina olla se aktiivinen osapuoli. Sitä sitten luovuttaa ja on yksin kun ei enää kehtaa yrittää. On minulla omakin elämä onneksi. :)
- ymmärrän ongelman
Tiedän varsin hyvin miltä sinusta tuntuu N25, itsekkin olin pikku hiljaa aikuisuuden kynnyksellä menettämässä "vanhoja lapsuuden kavereita". Siinä tilanteessa ollaan äkkiä niin, että pitäisi saada uusia. Mutta uusien ystävien hankkiminen näin vanhemmalla iällä ei ole niin helppoa, koska ihmiset ovat vakiintuneet niihin tuttuihin ihmisiin,- eivätkä samalla tavalla ole innostuneet uusista ihmisistä kuin nuorempana. Ennakkoluuloja on enemmän- on helpompi pysyttäytyä vanhassa kaveripiirissä kuin edes vahingossa tutustua uusiin.
Sinulle suosittelisin että hankkisit jonkun mukavan harrastuksen, jossa on saman henkisiä ihmisiä, niin luulisi sieltä löytyvän ystäviä.
En usko, että vika on sussa, kun joku kaveri ei pääse kahville. Niillä on vaan se "oma elämä" ja ilmeisesti jostain syystä sä et ole niiden läheisten ihmisten ykköslistalla. Ja elämäntilanteet vaihtuu, ja sen seurauksena voi huomatakkin, ettei tule enää samalla tavalla juttuun jonkun kanssa kuin ennen.
Tsemppiä ystävien hakuun. :) - kinuzki
ymmärrän ongelman kirjoitti:
Tiedän varsin hyvin miltä sinusta tuntuu N25, itsekkin olin pikku hiljaa aikuisuuden kynnyksellä menettämässä "vanhoja lapsuuden kavereita". Siinä tilanteessa ollaan äkkiä niin, että pitäisi saada uusia. Mutta uusien ystävien hankkiminen näin vanhemmalla iällä ei ole niin helppoa, koska ihmiset ovat vakiintuneet niihin tuttuihin ihmisiin,- eivätkä samalla tavalla ole innostuneet uusista ihmisistä kuin nuorempana. Ennakkoluuloja on enemmän- on helpompi pysyttäytyä vanhassa kaveripiirissä kuin edes vahingossa tutustua uusiin.
Sinulle suosittelisin että hankkisit jonkun mukavan harrastuksen, jossa on saman henkisiä ihmisiä, niin luulisi sieltä löytyvän ystäviä.
En usko, että vika on sussa, kun joku kaveri ei pääse kahville. Niillä on vaan se "oma elämä" ja ilmeisesti jostain syystä sä et ole niiden läheisten ihmisten ykköslistalla. Ja elämäntilanteet vaihtuu, ja sen seurauksena voi huomatakkin, ettei tule enää samalla tavalla juttuun jonkun kanssa kuin ennen.
Tsemppiä ystävien hakuun. :)Hei, mäkin kaipaisin piristystä ja uusia kaverisuhteita! Olen vastaanottovirkailijaksi opiskeleva, hotellissa töissä oleva 20-vuotias. :) Kaikki halukkaat naispuoleiset, ystäviä vailla olevat saa laittaa vaikka sähköpostilla viestiä niin jutellaan ja käydään vaikka kahvilla, ties vaikka tulis läheisiäkin! [email protected]
- Robert McKeancy
Suomen Kansallistietäjä Raakkuna haluaa lohduttaa sinua kertomalla että olet kuitenkin varsin onnellisessa asemassa oman ansaitsemasi ohjelman/kohtalon mukaisesti. Vaikkain oletkin joutunut kokemaan jo muutamien vuosien aikana yksinäisyyttä. Niin kuitenkin voin luvata sinulle Auringosta Jeesuksen Kristuksen antaman lupauksen perusteella että elämäsi tulee muuttumaan 2 vuoden kuluttua paljon onnellisemmaksi myös sosiaalisen kanssakäymisen merkeissä. Ja aivan varmuudella tulet muutaman vuoden kuluttua myös kohtaamaan ihailemasi miehen jonka kanssa saat 2 ihanaa lasta. Ja muutoinkin elämäsi tulee uudessa maailmanjärjestyksessä NWO täyttymään ihanisista asioista.
- mies27.
Lähden sun kanssa kahville.
- Tee on parempaa
Kahville? Onko se peitetermi jollekin muulle toiminnalle - jos, niin sanoo sitten vain suoraan että kyse on pk-hommasta.
- noniin..
Varmaan aika moni miettii että on kaikenlaista ylitarjontaakin deittipalveluista yms. yms. mutta tässä 2000-l mahdollisuksia ylipursuavassa maailmassa ei ole kukaan vielä keeksinyt ns. ystäväplvelua jossa nais,-tai miespuoliset heterotkin voi tutustua toisiinsa. Varsinkin suomeen tarvittaisiin koska täällä on niin vaikeasti lähestyttäviä ihmisiä ja paljon yksinäisyyttä, itsemurhis jne..PAlvelun pitäisi tietenkin olla maksuton ym. jotta sinne kehtaa meennä näyttämättä liian epätoivoiselta!!
- tämämies
noniin.. kirjoitti:
Varmaan aika moni miettii että on kaikenlaista ylitarjontaakin deittipalveluista yms. yms. mutta tässä 2000-l mahdollisuksia ylipursuavassa maailmassa ei ole kukaan vielä keeksinyt ns. ystäväplvelua jossa nais,-tai miespuoliset heterotkin voi tutustua toisiinsa. Varsinkin suomeen tarvittaisiin koska täällä on niin vaikeasti lähestyttäviä ihmisiä ja paljon yksinäisyyttä, itsemurhis jne..PAlvelun pitäisi tietenkin olla maksuton ym. jotta sinne kehtaa meennä näyttämättä liian epätoivoiselta!!
Niin se samanhenkisten löytäminen, ja tutustuminen. Jos oot mies PK-seudulta ja kalja maittaa tai vietät aikaa koneen äärellä (nettipelit ym) niin varmasti löytyy aina jotain seuraa mutta onko se sitten online tai kaljamestareita niin ei tiedä. Tietty eihän ne kaikki noissa yhteyksissä tavattavat vietä koko aikaansa kuppiloissa tai koneella mutta miksei noin muuten voisi tehä ystäviä?
Työpaikka ja treenit on toinen, tai koulu taikka joku tollanen normaali paikka minne vaan mennään ja kaikki hengaaminen on "toissijaista" mutta silti yleensä tosi mukavaa piristystä, silloin on helpompi tehdä ystäviä kuin että jos menee juhliin ja siellä sitten epämukavasti, tai jonnekin missä kaikki on tosi hyvin ja sitten "ai mun pitää puhuu tolle? No... emmä oikein tiiä". Huonot bileet huonolla isännöinnillä on tän takia hyviä, niissä porukka viihtyy kuhan ei nyt ihan kunnolla rimaa aliteta ja mauttomuuksiin mennä.
ystävä pimp
- N21
onhan se vaikee saada ystävii :/ tuntuu aina et toiselta loppuu kiinnostus ja juttu hiipuu.. Itselläni on poikaystäväni lisäksi yksi hyvä naispuolinen ystävä (tutustuimme pari vuotta sitten opiskelun kautta), ja no onhan noita ns hyvän päivän tuttuja jotka juuri on fb:n kaveri listalla muttei koskaan tuu juteltua..
Mistä lie johtuu et se on nii hankalaa, vaik kuinka yrittäis pitää yhteyttä mut ei sitä jaksa vaan yksinään yrittää kyl siihen kaks tarvittais.
Itsekkin kyl kaipailisin tyttökavereita joiden kaa jutella "tyttöjen jutuista" ja sillain.. Tokihan teen parhaan kaverini kanssa simmosta, mut aika yksinäistä ku hänelläkin luonnollisesti omat menonsa ja kiireensä. Mut eiköhän se tästä, ei se määrä vaan se laatu - enkeli86
Aina saan itsekki samat vastaukset kavereilta joita kysyn lähtisivätkö kahville? "en mä ny jaksa", "nyt huono hetki, katotaan myöhemmin" myöhemmin kun katsotaan niin eivät jaksa tai tullut jo parempaa tekemistä.. Huoh!
Välillä lähtenyt sitten yksin kahville johki ja kuinka hienoa se on katsoa kun joku on kaverinsa/ ystävänsä kanssa kahvilla ja minä yksinään...- .......
Onneksi minulla on sisko. Se on luotettava ja muutenkin ihana, mutta kyllä sinullakin kävelee ystävä vastaan, vaikutat niin kivalta tyypiltä :-).
- sffdsf
Mäkin katon kateellisena kun muilla on ainiaan heitä ihaillen kunnioittava seuranasa ja minä aina yksin maailman alusta maailmojen loppuun asti
- siskot ja veljet
....... kirjoitti:
Onneksi minulla on sisko. Se on luotettava ja muutenkin ihana, mutta kyllä sinullakin kävelee ystävä vastaan, vaikutat niin kivalta tyypiltä :-).
Sisarukset on kieltämättä helpotus yksinäisyyteen...sääli vaan niitä joilla ei ole siskoa tai veljeä.
- face1
Just näin tää menee, kun virtuaalielämä on saanut yliotteen, niin ei ehditä enään oikeasti tapailla, kun facessa menee tunnista kolmeen joka ainut päivä ja twitterit yms. lisäksi ja joku kirjoittaa vielä blokiakin !
Vuorokaudessa on edelleen vain 24 tuntia, josta n. 9 kuluu työhön tai opiskeluun matkoineen, sitten kotona siisteyden ylläpito, perusruokaan liittyvät toimet, pyykit, suihkussa käynti jne.jne. n. 4 tuntia , virtuaalissa 3 tuntia , unta n. 8 tuntia, niin vuorokausi kului eikä todellakaan jää aikaa live elämään ja harvoilla tuo 3 tuntia riittää lähes tulkoonkaan näihin tykkäämisiin ja kommentoimisiin ! - mies 89
Me nykyajan ihmiset olemme niin kiireisiä ettei ole enää aikaa tavata edes omia ystäviään. Aina on kamala kiire jonnekkin ja sitten on liian väsynyt kun pitäisi jaksaa kavereita nähdä. Jotkut meistä myös omaavat ns. erakon luonteen jolloin sitä enemmän kärsii kuin nauttii muiden ihmisten seurasta.
- mies 89
mies 89 kirjoitti:
Me nykyajan ihmiset olemme niin kiireisiä ettei ole enää aikaa tavata edes omia ystäviään. Aina on kamala kiire jonnekkin ja sitten on liian väsynyt kun pitäisi jaksaa kavereita nähdä. Jotkut meistä myös omaavat ns. erakon luonteen jolloin sitä enemmän kärsii kuin nauttii muiden ihmisten seurasta.
Usein itselle myös käy niin että kaverit kyselevät silloin lähtemään jonnekkin tai olisivat tulossa kylään silloin kun itsellä on paha hetki eli on liikaa kiirettä ja kaikenlaista henkistä painetta.
SINULLE "ENKELI86" ESITÄN KUTSUN: Kirjoita sähköpostiini ja kerro missä sekä milloin saan tarjota kahvit SINULLE..;;)))
SUUKKOTERVEISIN
Salmonman
[email protected]
- t:perheenäiti
Niin tutulta kuulostaa. Missäpäin Suomea asut? Minullakin just olis vapaata ja probleema miten sen ajan käyttäisi ;)
SINULLE "PERHEENÄITI": Anna minulle sähköpostiosoitteesi niin kirjoitellaan, tutustutaan ja TAVATAAN. Käydään kahvilla ja muuallakin missä haluttaa käydä..;;)))
SUUKKOTERVEISIN
Salmonman
[email protected]
- jep1
Tuo kuulostaa niiin tutulta. Aikuisena on tosi vaikee saada ystäviä. Oikeita ystäviä, kelle vois soittaa jne.
- pyppery
Aikuisena en edes luota kaikkiin ja ystävyyden hieronta pelottaa että joku on sitten kokoajan soittelemassa
- Onko?
Ystäviä saa rakentamalla ystävyyksiä. Jos aina laskee kenelle voisi soittaa, ei tule itse soittaneeksi kenellekään. Jos kaikki tekee samoin, kukaan ei soita kenellekään ja kaikki vaan ihmettelee, miksi kukaan ei soita.
Ystävyyttä ei tarvitse laskelmoida. Osasta jää tuttuja, osasta tulee kavereita ja joistain jopa ystäviä, mutta yhteyttä saa pitää kaikkiin. Myös heihin, ketkä eivät ole välittömässä elinpiirissä tai kenelle ei soita joka kuussa.
Sille voi soittaa, kenen puhelinnumero on. - kahvila
" Aikuisena on tosi vaikee saada ystäviä "
Tuota olen itsekkin miettinyt, nuorena oli ystäviä vaikka kuinka paljon, sittten tuli perhe, paikkakunta ja ystävät vaihtuivat, nyt huomaan olevani aika yksin, kavereita kyllä on pilvin pimein, heitä en kaipaa mutta todellisia ystäviä vähän.
Onko se niin, että aikuisena uusiin ihmisiin tutustuminen vaikeutuu ja se lapsuus nuoruus yhteinen historia puuttuu. Onko? kirjoitti:
Ystäviä saa rakentamalla ystävyyksiä. Jos aina laskee kenelle voisi soittaa, ei tule itse soittaneeksi kenellekään. Jos kaikki tekee samoin, kukaan ei soita kenellekään ja kaikki vaan ihmettelee, miksi kukaan ei soita.
Ystävyyttä ei tarvitse laskelmoida. Osasta jää tuttuja, osasta tulee kavereita ja joistain jopa ystäviä, mutta yhteyttä saa pitää kaikkiin. Myös heihin, ketkä eivät ole välittömässä elinpiirissä tai kenelle ei soita joka kuussa.
Sille voi soittaa, kenen puhelinnumero on.ENtäs sitten kun ei ole kenenkään puhelinnumeroa??
- 12+16
pyppery kirjoitti:
Aikuisena en edes luota kaikkiin ja ystävyyden hieronta pelottaa että joku on sitten kokoajan soittelemassa
Itselle on joskus käynyt niin, että eräs kaveri alkoi jatkuvasti soittelemaan ja se alkoi kyllä ahdistamaan toden teolla kun joku ripustautuu tuolla tavalla. Liika on aina liikaa myös kaveruudessa ja ystävyydessä.
- silloin auttaa
valvoja247 kirjoitti:
ENtäs sitten kun ei ole kenenkään puhelinnumeroa??
nolla-sata-sata tmv.
- minä:)
Joo, samoja ongelmia itsellä. Ja sitten tuntuu et nolottaa jotenkin kun ei oo enempää kavereita... Vaikka en niitä kavereita nii kauheasti kaipaa ees kyllä, kun ois ees joku yks sellanen ystävä, kenen kaa soitella ja olla enemmän yhteyksissä.
Mutta eiköhän niitä ystäviä vielä jossai vaihees kohdalle osu! ;) On vaan oma itsensä ja avoin ja rohkeesti juttelee uusille kiinnostaville ihmisille... - nainen21
Heippa! Täällä 21v nainen ja täytyy myöntää että vasta nyt havahduin ensimmäistä kertaa siihen,että olen jo "aikuinen" sillä niihin kavereihin ei enää niin helposti tutustu ja huomaa kasvaneensa monesta ennen niin hyvästä ystävästä aivan eri suuntaan.
Surullista,mutta totta.
Pitäis varmaan perustaa joku nuorten naisten ryhmä,jonka kanssa vois yhdessä kahvitella ja rupatella niitä näitä. - ttrftrtrtrtr
Ihmiset ovat aikuisena oppineet varovaisiksi. Kaikenlaisia molopäitä, kusipäitä, narsisteja ja draamaqueenejä kun on tullut vastaan, niin tietää, ettei kaikkia kannata päästää lähelleen.
Kaikenlaisia riidanhaastajia, tahallaan toiselle ongelmien aiheuttajia, ystävän poikaystävän viejiä, hyväksikäyttäviä loisia, ongelmiaan vuodattavia psyykkisiä vampyyreitä, joita toisen ongelmat eivät vähempää voi kiinnostaa ym todelliseen, vastavuoroiseen ystävyyteen kykenemättömiä hyypiöitä vaan on maailman sivu täynnä, joten kannattaakin olla varovainen ja valikoiva seuransa suhteen.
Tai sitten tunne toisen seurassa viihtymisestä on vain yksipuolinen eikä toista vaan kiinnosta, vaikka itse tykkäisi kuinka kovasti.- mmmmm..
Nuoruudessani kaksi työtoveriani olivat ystävykset. Yhtenä päivänä toinen pyysi toista lähtemään ulos, hän sanoi päättäneensä pitää tänään kivan koti-illan.
Kaveri suuttui niin että kiusasi monta vuotta.
Olen onnellinen tänä päivänä ilman kummankaan kallisarvoista ystävyyttä.
Ihmisiä on aivan niin paljon kuin haluaa ja jaksaa ympärillä, suosittelen nuorempia että olkaa luontevia.
Harva josta todella pitää, nämä neuvojat joille ihmissuhdepeli on kaikki kaikessa, ovat kaikkein vähiten pidettyjä ainakin omassa lähipiirissä. - katse peiliin
sinulle "trftrtrtrtr" onhan tuo osaksi totta. Mutta huomaatko kuin ahdasmielisesti ihmisiä kategorioit. En usko että tuolla asenteella edes saat koskaan ystäviä, tai et itse voi olla hyvä ystävä toiselle.
Mitä sinä annat?? ystävälle voi ja saa" vuodattaa ongelmansa". Mutta sen on hyvä olla vastavuoroista.
Sinä taidat itse olla tuo "vastavuoroiseen ystävyyteen kykenemättömiä hyypiö" ARVOSTELEVA SELLAINEN vielä. - ei ystävää
yksikin hyvä ystävä olis kiva. nainen tai mies. joka ei olis kateellinen eikä aiheuttais mitään ongelmia tahallaan, onhan niitä kavereita, mutta ei hyviä. pahaa selän takana puhumassa ja levittämässä ilkeitä juoruja. kaikkiin ei uskalla tutustua, kun miesten puheet menee aina vaan alapään asioihin. kääntäävät tavalliset puheet aina seksiin. elämässä kun on muutakin.
- nYRWEORBYObt
mmmmm.. kirjoitti:
Nuoruudessani kaksi työtoveriani olivat ystävykset. Yhtenä päivänä toinen pyysi toista lähtemään ulos, hän sanoi päättäneensä pitää tänään kivan koti-illan.
Kaveri suuttui niin että kiusasi monta vuotta.
Olen onnellinen tänä päivänä ilman kummankaan kallisarvoista ystävyyttä.
Ihmisiä on aivan niin paljon kuin haluaa ja jaksaa ympärillä, suosittelen nuorempia että olkaa luontevia.
Harva josta todella pitää, nämä neuvojat joille ihmissuhdepeli on kaikki kaikessa, ovat kaikkein vähiten pidettyjä ainakin omassa lähipiirissä.Jotenkin näissä naisten välisissä ystävyyssuhteissa aletaan helposti juoruilemaan toisesta tai nähdään toinen uhkana, jos on esimerkiksi "hyvännäköinen" tai jotain.
Tuntuu että miehet osaavat olla spontaanimmin keskenään ystäviä. Muistan kun joskus lapsena leikin aina poikien kanssa, koska jotenkin pojat tuntuivat mutkattomalta seuralta ilman mitään ihmeellistä juoruilua ja selkään puukottamista.
Luulisi nyt, että aikuiset osaisivat tulla toimeen saman sukupuolen kanssa ilman ongelmia, mutta ei sitä tiedä. - seli
katse peiliin kirjoitti:
sinulle "trftrtrtrtr" onhan tuo osaksi totta. Mutta huomaatko kuin ahdasmielisesti ihmisiä kategorioit. En usko että tuolla asenteella edes saat koskaan ystäviä, tai et itse voi olla hyvä ystävä toiselle.
Mitä sinä annat?? ystävälle voi ja saa" vuodattaa ongelmansa". Mutta sen on hyvä olla vastavuoroista.
Sinä taidat itse olla tuo "vastavuoroiseen ystävyyteen kykenemättömiä hyypiö" ARVOSTELEVA SELLAINEN vielä.Taisi kolahtaa omaan nilkkaan, kun noin voimakkaasti reogoit toisen MIELIPITEESEEN.
- oman ittensä herra
"Ihmiset ovat aikuisena oppineet varovaisiksi. Kaikenlaisia molopäitä, kusipäitä, narsisteja ja draamaqueenejä kun on tullut vastaan, niin tietää, ettei kaikkia kannata päästää lähelleen.
Kaikenlaisia riidanhaastajia, tahallaan toiselle ongelmien aiheuttajia, ystävän poikaystävän viejiä, hyväksikäyttäviä loisia, ongelmiaan vuodattavia psyykkisiä vampyyreitä, joita toisen ongelmat eivät vähempää voi kiinnostaa ym todelliseen, vastavuoroiseen ystävyyteen kykenemättömiä hyypiöitä vaan on maailman sivu täynnä, joten kannattaakin olla varovainen ja valikoiva seuransa suhteen."
Veit ajatukset kyllä päästäni täysin, olen itse joutunut karkoittamaan ja karistamaan tuttaviani ja "ystäviäni" perästäni kun he ovat liimautuneet kuin takiaiset minuun, ihmettelen vain mistä syystä oikein, onko heillä omaa elämää? Tiedän kyllä että olen suosittu, ja valehtelematta minulla on hyvä ja hurtti huumori ja olen muutenkin yrittänyt aina olla loukkaamatta ystäviäni.
Tämä heidän loukkaamattomuus tuottaa näköjään nyt satoaan, mutta näytän silti näköjään viihtyvän paljon paremmin itsekseni omalla kämpälläni kaikkea mahdollista puuhastellen, enkä kaipaa ketään nuuskimaan paikkojani ja yksityistä elämääni, elän hyvin rikasta niin sisäistä kuin ulkoista elämää.
Lisäksi koen olevani ns. erityisherkkä ihminen, joten jos suurin osa narsistisuuteen taipuvaisista ystävistäni tulisivat pomottelemaan ja sanelemaan minulle omilla ehdoillaan heidän omien mieltymystensä mukaisia tapaamisia ja menoja, mitä minä niistä heidän ehtojensa mukaisista vedättelyistä oikein kostuisin? Olisin vain heidän hyväksikäytön uhrina jälleen.
Japaskat. Nautin omasta elämästäni, omilla ehdoillani. Minä itte. Jos rakkaus tai suuri ystävyys kävelee vastaan tai minä häntä, silloin olen valmis, mutta väkisten tekemällä en ala enää tällä iällä millekään. - kevätperhonen
nYRWEORBYObt kirjoitti:
Jotenkin näissä naisten välisissä ystävyyssuhteissa aletaan helposti juoruilemaan toisesta tai nähdään toinen uhkana, jos on esimerkiksi "hyvännäköinen" tai jotain.
Tuntuu että miehet osaavat olla spontaanimmin keskenään ystäviä. Muistan kun joskus lapsena leikin aina poikien kanssa, koska jotenkin pojat tuntuivat mutkattomalta seuralta ilman mitään ihmeellistä juoruilua ja selkään puukottamista.
Luulisi nyt, että aikuiset osaisivat tulla toimeen saman sukupuolen kanssa ilman ongelmia, mutta ei sitä tiedä."Katse peiliin", sulle eli alla olevalle kommentille - sekä parille ylläolevalle myöskin.
Katse peiliin, allekirjoitan kommenttisi. Joku kylläkin heti herjaa sua kommenttisi alla, että taisipa kolahtaa omaan nilkkaan. Eli herjaisi varmaan muakin. Asioilla on näet puolensa.
Kenenkään ei tarvi alsitua ihmissuhteissaan roskikseksi tai sylkykupiksi. Ongelmien vuodattamisessa on muistettava kohtuus kaikissa ihmissuhteissa, sillä toinen ei ole terapeutti. Ammattiauttajat asia erikseen. Heidän puoleen olen itse kääntynyt vuosien varrella. Koin joskus aiemmin, että mua pidettiin varmaan useassa tapauksessa raskaana seurana. Ja ihmekö tuo, kun olin masentunut. Ei silloin ihminen myöskään ole niin kykeneväinen vastavuoroisuuteen ihmissuhteissaan. Se alkaa vasta sen myötä kun alkaa päästä sieltä pohjalta ylos ja balanssiin itsensä kanssa. Tämä on hyvä jokaisen muistaa. "Hädässä ystävä tunnetaan" - tuo on myöskin totisinta totta. Eli "höttö" saa mennä, siinä ei paljon menetä.
Itse aikanaan kun masennuin, koin, että sinkkupiirit käänsivät selkänsä. Juuri pariutuneet tai jo perheelliset jäivät rinnalleni, ja siksipä he edelleenkin ovat omissa prioriteeteissani listalla ylhäällä. Eri elämäntilanne ei siihen vaikuta.
Pari hyvää uutta sinkkuystävää olen saanut myös kolmikymppisenä, mut helppoa se ei ole ollut. Ihmisillä alkaa olla jo omat kuvionsa, ja ITSEKKYYS on sinkkumaailmassa aivan omaa luokkaansa; on oma havantoni. Palojon on myös falskiutta, kokemukseni on, miten jotenkin voisi hyötyä toisesta, tai naisten kesken, varsinkin sitä KATEUTTA. Kun vapaita miehiä alkaa olla vähemmän kuin naisia, niin kelle ne miehet riittää? väkisinkin moni joutuu olemaan ja jäämään ilman vain ja ainoastaan jo tuon realiteetin vuoksi.
Eli ei kavereita ole vaikea saada vaan YSTÄVIÄ. Itse en vaadi ystävyyssuhteissa enää niin paljon kuin nuorempana, riittää että jonkun kans on jostain asiasta jaettavaa, ja toisen kans toisesta.
Vielä tuosta falskiudesta ja hyötymisestä ihmissuhteissa. Havaintoni myöskin on ollut surukseni seuraava, lähipiiri allekirjoittaa ajatuksen. Et ihan niinkuin se menisi niin, ettei ole väliä sillä, kuka olet, vaan sillä kenen kans liikut hengaat, sut arvotetaan aikalailla TIETYISSÄ PIIREISSÄ just sen perusteella. Eli EVVK, kauas minusta kaikki tuollainen. Itse joskus kuuluin "piireihin" (sinkkumaailmassa), ja kun vaikeutta elämässä tuli eteen, niin koin, et mulle käänneettiin selkä. Eli nyttemmin olen ajatellut, etteivät nuo ihmiset olekaan olleet ystävyyteni arvoisia. Nykyisin pidän enemmän vaatimattomista ihmisistä, joilla on sydän tallella. - oikea ystävyys
kevätperhonen kirjoitti:
"Katse peiliin", sulle eli alla olevalle kommentille - sekä parille ylläolevalle myöskin.
Katse peiliin, allekirjoitan kommenttisi. Joku kylläkin heti herjaa sua kommenttisi alla, että taisipa kolahtaa omaan nilkkaan. Eli herjaisi varmaan muakin. Asioilla on näet puolensa.
Kenenkään ei tarvi alsitua ihmissuhteissaan roskikseksi tai sylkykupiksi. Ongelmien vuodattamisessa on muistettava kohtuus kaikissa ihmissuhteissa, sillä toinen ei ole terapeutti. Ammattiauttajat asia erikseen. Heidän puoleen olen itse kääntynyt vuosien varrella. Koin joskus aiemmin, että mua pidettiin varmaan useassa tapauksessa raskaana seurana. Ja ihmekö tuo, kun olin masentunut. Ei silloin ihminen myöskään ole niin kykeneväinen vastavuoroisuuteen ihmissuhteissaan. Se alkaa vasta sen myötä kun alkaa päästä sieltä pohjalta ylos ja balanssiin itsensä kanssa. Tämä on hyvä jokaisen muistaa. "Hädässä ystävä tunnetaan" - tuo on myöskin totisinta totta. Eli "höttö" saa mennä, siinä ei paljon menetä.
Itse aikanaan kun masennuin, koin, että sinkkupiirit käänsivät selkänsä. Juuri pariutuneet tai jo perheelliset jäivät rinnalleni, ja siksipä he edelleenkin ovat omissa prioriteeteissani listalla ylhäällä. Eri elämäntilanne ei siihen vaikuta.
Pari hyvää uutta sinkkuystävää olen saanut myös kolmikymppisenä, mut helppoa se ei ole ollut. Ihmisillä alkaa olla jo omat kuvionsa, ja ITSEKKYYS on sinkkumaailmassa aivan omaa luokkaansa; on oma havantoni. Palojon on myös falskiutta, kokemukseni on, miten jotenkin voisi hyötyä toisesta, tai naisten kesken, varsinkin sitä KATEUTTA. Kun vapaita miehiä alkaa olla vähemmän kuin naisia, niin kelle ne miehet riittää? väkisinkin moni joutuu olemaan ja jäämään ilman vain ja ainoastaan jo tuon realiteetin vuoksi.
Eli ei kavereita ole vaikea saada vaan YSTÄVIÄ. Itse en vaadi ystävyyssuhteissa enää niin paljon kuin nuorempana, riittää että jonkun kans on jostain asiasta jaettavaa, ja toisen kans toisesta.
Vielä tuosta falskiudesta ja hyötymisestä ihmissuhteissa. Havaintoni myöskin on ollut surukseni seuraava, lähipiiri allekirjoittaa ajatuksen. Et ihan niinkuin se menisi niin, ettei ole väliä sillä, kuka olet, vaan sillä kenen kans liikut hengaat, sut arvotetaan aikalailla TIETYISSÄ PIIREISSÄ just sen perusteella. Eli EVVK, kauas minusta kaikki tuollainen. Itse joskus kuuluin "piireihin" (sinkkumaailmassa), ja kun vaikeutta elämässä tuli eteen, niin koin, et mulle käänneettiin selkä. Eli nyttemmin olen ajatellut, etteivät nuo ihmiset olekaan olleet ystävyyteni arvoisia. Nykyisin pidän enemmän vaatimattomista ihmisistä, joilla on sydän tallella.Olet niin oikeassa kevätperhonen. Ihmiset tuntuu olevan nykyään pinnallisempia kuin koskaan. Tuntuu siltä, että ihmiset, joilla ei ole mitään perusarvoja elämässään menee tuulen mukana milloin minnekin tietämättä itsekään mitä he elämältä odottavat. Sellaisen tuuliviirin kanssa ei ystävyys oikein onnistu. Ystävyys kun vaatii luotettavuutta ja lojaaliutta. Surujen ja ilojen jakamista ja toisen huomioimista vuorotellen tilanteen mukaan.
- varovaisuus kunniaan
Ihan totta! Olemme oppineet varovaisiksi.Tiedämme,että tämä maailma on täynnä hirveitä ja ilkeitä ihmisiä jotka haluavat toisille vain pahaa.
Itse ainakin olen myös tajunnut,että turha sitä on olla sellaisten ihmisten seurassa mistä ei oikeasti nauti.Nuorempana sitä kaveerasi ties millaisten idioottien kanssa eikä tajunnut että jokaisen ihmisen seura ei tee itselleen hyvää.Ennemmin sitä on yksin,kuin epämiellyttävässä seurassa.- Anonyymi
Tuossa oon ihan samalla linjalla. Mielumin yksin jos ahdistaa joku.
- Hipsulaala
Tottapa puhutten. Itse kanssa nyt aikuistuessa joutunut huomaamaan, ettei se ystävystyminen olekaan niin helppoa. Opiskelujen ohella tulevat toki koulukaverit, mutta muut ystävät on harvassa. Tai toki niitä kavereita on, muttei niitä, kenen kanssa oikeasti jakaisi herkempiäkin asioita tai jonka kanssa voisi vain tehdä asioita suunnittelematta sen suurempia. Ois mielenkiintosta tavata samankaltaisessa tilanteessa olevia ihmisiä. Tykkään Let's eat together!-tyylisistä ryhmistä, mut niiden tapaamisissa porukka usein hyvinkin "sekavaa". Pitäis järjestää sellanen kohdennettu juttu :D
- Älä syytä itseäsi
Taas yksi sosiaalisen median uhri. Miettikää näitä ihmisiä kun suunnittelette uusia somebisneksiä rahankiilto silmissä.
- kimmo696869
Näin se menee että mies saa naisista kavereita aikuisella iällä ja nainen miehistä.
Miesten ainakin todella vaikeaa saada aikuisella iällä kavereita miehistä.
TSEMPPIÄ keskustelun aloittajalle!
PS. Naisilla ehkä työpaikoilla ja harrastuksissa paremmat mahdollisuudet saada ystäviä.Ihmiset on kyllämuuttuneet sulkeutuneimmiksi minun mielestä niinku yleensä.En tarkoita että sinä olisit vaan yleisesti.Esim kuntosaleilla aika hiljaista..- paras kaveri
No ei se naisille ole sen helpompaa. Te miehet ette taida tietää esim. naisten kateudesta mitään. Vanhemmiten naisilla tuo kateus vaan pahenee ja työpaikoilla ne pahimmat selkään puukottajat on useimmiten yli 35 vuotiaita ja enemmistö 40-60 vuotiaita. Jos oot iloinen ja ystävällinen nainen niin kyllä saat ne kateelliset naiset kimppuusi. Itse olen sitä mieltä että miespuolisesta saisi paremman ystävän kuin naisesta. Ongelma vaan tahtoo olla se, että miehet käsittää sen ystävyyden yleensä väärin. Ystävyys on kaveruutta ilman seksiä.
- kateus
paras kaveri kirjoitti:
No ei se naisille ole sen helpompaa. Te miehet ette taida tietää esim. naisten kateudesta mitään. Vanhemmiten naisilla tuo kateus vaan pahenee ja työpaikoilla ne pahimmat selkään puukottajat on useimmiten yli 35 vuotiaita ja enemmistö 40-60 vuotiaita. Jos oot iloinen ja ystävällinen nainen niin kyllä saat ne kateelliset naiset kimppuusi. Itse olen sitä mieltä että miespuolisesta saisi paremman ystävän kuin naisesta. Ongelma vaan tahtoo olla se, että miehet käsittää sen ystävyyden yleensä väärin. Ystävyys on kaveruutta ilman seksiä.
vanhemmat naiset yrittää usein puukottaa myös nuorempian naisia selkään, koska ovat kateellisia ja katkeria, kokevat heidät myös uhkaksi. Olen saanut maistaa tätä selkään puukotusta elämässäni myös itse. Sen vuoksi yritän pitää itseni aina onnellisena (iästä ja asemasta riippumatta) ja olenkin käsi sydämellä vannonut etten vanhempana ikinä muutu kyyniseksi, kateeliseksi ja katkeraksi. Haluan olla sitten nuoremmille se, joka ymmärtää ja joka kokemuksillaan voi rikastuttaa ja antaa jotain vinkkejä nuoremmille, en se joka katkerana yrittää viedä ilon muilta ja onnistumisen muilta.
En tiedä onko miesten välillä tätä kateutta ja kilpailua....ehkä on...?
- ystäväteihyvät
mitä ystävillä tekee jos menee liian tuttavallisseksi niin tuppaavat puuttumaan liiaksi henkilökohtaisiin asioihin,
- 19+1
Hienoa kun joku pukee sanoiksi sen mitä niin moni mielessään ajattelee.
Ihminen, jolla on oikeasti edes yksi hyvä ystävä voi olla todella tyytyväinen. - m28 vantaa
Minäkin voin lähteä, jos joku haluaa :)
- kukattietää onko????
kaikenlaisia senssi palstoja netti täynnä. Miksi ei yhtään ystävä palstaa.
perustakaa joku sellainen.
Tietääkö kukaan onko niitä?!!!! linkkejä? - Ostakaa ystäviä
kukattietää onko???? kirjoitti:
kaikenlaisia senssi palstoja netti täynnä. Miksi ei yhtään ystävä palstaa.
perustakaa joku sellainen.
Tietääkö kukaan onko niitä?!!!! linkkejä?Ai että myykääs mulle kaveri?
Mitä tahansa palveluja myydään jos asiakas sitä keksii kysyä.
On tärkeää myös tietää omasta halustaan mitä se oikeasti on, haluatko itse tietynlaista ystävää, vai haluaako joku toinen sinulle myydä tietynlaista ystävää.
Kilttinä junttina moni ostaa kun myyntisetä niin ystävällisesti sitä myy. - nainen vantaa
Jos voit lähteä ihan vain ystävänä niin mikä ettei.
- pena Vantaa
nainen vantaa kirjoitti:
Jos voit lähteä ihan vain ystävänä niin mikä ettei.
Lähetkö kahville
- Kukka tukka
Kirjoita googleen kirjekaveri..Sieltä löytyy kirjeenvaihtoilmoitukset eri ikäisille ihmisille..Sitten vaan kirjoitat itsestäsi ja kerrot, että haluut itsellesi lisää kavereita samalta alueelta kuin itse olet..Itse olen tuota kautta saanut paljon uusia ystäviä..Kokeile, ei siinä mitään menetä :)
- kaveria ei jätetä
Ala harrastaa jotain, josta saat samanhenkisen ystävän. Käy vaik kurssilla jossain.. :)
- dgsgsfdg
Ehkäpä tuo on vain ohimenevä vaihe. Tällä hetkellä ystävä -markkinoilla voi olla hiljaista, mutta kukapa tietää, miten asiat ovat jonkin ajan kuluttua. Harrastukset, opiskelut, työt yms voivat tutustuttaa uusiin ihmisiin ja sitä kautta johtaa tuttavuuksiin.
On ihailtavaa, että olet noin aktiivinen. Sellaiselle yleensä löytyy seuraakin.
Olen paljon vanhempi kuin sinä, mutta jossain määrin olen itse havainnoinut, että koettu yksinäisyys nuorempana ei paljoa muutu aikuisempanakaan. Ehkä se on niin, että jotkut ovat aina enemmän tai vähemmän lonereita, mutta en usko siitä olevan kyse sinun kohdallasi. - Justiisa jetsulleen.
Missä vaiheessa virtuaaliset facebook ystävät ovat alkaneet olla oikeita ystäviä?
Ajatellaanpa että joillakin saattaa olla 200 - 300 (jopa 1000) facebook kaveria eli "ystävää".
Kuka niistä oikeasti on oikea ystävä? Kuinka monta niistä saat kutsuttua kylään tai lähtemään kahville? Veikkaan 0 - 2.
Tietysti jos pyytää ryyppäämään ja etenkin jos lupaa tarjota illan, saattaa olla parempi mahdollisuus. Mutta muuten se on tyhjän kanssa.
Eihän facebook ole edes mitään totta. Siellä vaan ovat esillä kuin eläinnäyttelyssä. - fiilistelen
Tuo kuulostaa niin tutulta ja itse koin tuon juuri pari päivää sitten. Olen itse 21-vuotias ja Tampereelta. Näin isossa kaupungissa, ja silti yksinäinen. MOnia kavereita on, muttei yhtään lähintä, tosiystävää.
- jjj809
ollaa suomalaiset senverra juroo poruukkaaa ettei viittitä tutusttuu vieraisii ihmisii ko humalas.
- kaveri on jättämätön
jättääkää se jättäminen.
- 345345435345
Nykyään aivopestyt lampaat jotka haalivat omaisuutta eli noin 95% maailman väestöstä haluaa kavereita ja suhteita ihmisten kanssa jotka ovat varakkaita, sillä varakkaiden kanssa voi tehdä enemmän, käydä ravintoloissa ja matkustella yms.
Ja ongelmatilanteissa varakkaista ystävistä on hyötyä myös taloudellisesti.
Ei köyhän kanssa voi tehdä mitään sillä rahaa ei ole koskaan mihinkään.
Kuullostaa aika kylmältä mutta tämä on se totuus täällä kans yksi 20v joka opiskelun kautta muuti muualle ja koska oppisopimuksella opiskelin niin muut opiskelijat paljon vanhempia eikä heistä kavereita saanut kun koululla. nyt samalla paikkakunnalla mutta töissä ja silti kavereita ei ole tullut enempää. Koska kaikki ovat vaan tuttuja ja paljon minua vanhempia.
Mistä nyt löytäis ystävän? Yksinkö baariin pitäis mennä tyrkylle ja änkeä kaikkien ihmisten seuraan?Jyväskylän alueella olevat sinkut voivat osallistua Anonyymit Sinkut Seuran toimintaan. Katso netistä tapahtumat yms
http://anonyymitsinkutseura.fi/- peemikko
Niin on vaikea saada kaveria.
Erostani on kaksivuotta ja olen etsinyt naiskaveria joka suunnalta .Deittisivustoillahan niitä on,mutta mikä vaivaa pieniäkin naisia (alle 160 cm) jotka haluaa kaverikseen puhelinkioskin kokoisia miehiä ?
Itse olen 165 pitkä (pätkä) ja hoikka ,60 kg ja kaikki muutasiat kunnossa,ulkonäköä myöten,joten naisia ei kiinnosta kun olen niin pieni.
Katso vaikka S24 treffit, siellä odotan sydän syrjällään.
T: Mikko - g.kl
käyn ystävä listaa YouTubessa läpi, ketään en pyydä kahville vaikka vois kai lähimmät tullakin karjalasta*,
laiottavat videoita tubeen ja kommentoin niitä sitten, joko julkisesti tai yksityisesti
Eniten mulla on YouTube videoystäviä Vermotista usasta, onhan YouTube sieltä kotoisin
Muita ystäviä ei ole yhtäkään ,
sama juttu on jonkun videopostausystävän kohdalla mutta in siellä,tosi seurallisia
jotka laittavat häät ja melkein kaikki muiden nähtäville
*venäjän - naisilla helppoa!
Naisten on kyllä ihan turha itkeä yksinäisyydestä tai kaverien puutteesta, koska kuka tahansa nainen saa miehistä seuraa pelkästään hengittämällä niitä kohti!
- pikkusisko10
Tässä puhutaan YSTÄVYYDESTÄ ei seksikaverista....vai eikö enää ymmärretä, mitä ystävyys merkitsee?!
- profiilianettiinvaan
No just joo, eiköhän lähde mies aika nopeasti seurasta jos mennään kahdestaan vaikka ostamaan meikkejä, kokeilemaan hajuvesiä ja sovittelemaan vaatteita monessa eri vaateliikkeessä. Ja saisi vaivan palkaksi vaan platonisen ystävyyssuhteen tämän naisen kanssa kuunnella miten nainen on ihastunut johonkin mieheen ja miten sillä on upeat hartiat tms.
Hienoa jos oot tota mieltä vieläkin! Pistä deittiprofiiliisi lisäys että olet valmis viettämään 4-7 tuntia shoppaillemassa, etkä kaipaa minkäänlaista fyysistä yhteyttä naisen kanssa. Varmaan pääset shoppailu seuraksi antamaan miehen näkökulman siitä näyttääkö neule paremmalle mustana vai mintunvihreänä. - sääli
Just ton takia naisen on kauheen vaikea ikinä saada miehestä Ystävää, koska niiden ajatusmaailma on toi. En halua uskoa, ett'ei olisi aitoja mies puolisia ihmisiä, jotka kykenisivät ystävyyteen ja aitoon kommunikoimiseen naisen kanssa. Harvassa ne ainakin on....sen on saanut naisena todeta. Mielestäni se on kummankin puolinen menetys.
- gchgchg
sääli kirjoitti:
Just ton takia naisen on kauheen vaikea ikinä saada miehestä Ystävää, koska niiden ajatusmaailma on toi. En halua uskoa, ett'ei olisi aitoja mies puolisia ihmisiä, jotka kykenisivät ystävyyteen ja aitoon kommunikoimiseen naisen kanssa. Harvassa ne ainakin on....sen on saanut naisena todeta. Mielestäni se on kummankin puolinen menetys.
Olen tullut sen huomaamaan että naisilla on kumma käsitys ystävämiehestä.
Ystävämies jää heti kolmanneksi kun mukaan astuu miesystävä. Ystävänaisten kohdalla näin ei käy vaikka he jäävät toiseksi. Tietenkin etäisyyttä otetaan jokaiseen ja vaikka kyse ei ole mistään mustasukkaisuudesta miesystävän taholta.
Naisilla nuo ystävämiehet tuppaavat olemaan kuvioissa vain ja ainoastaan niin kauan kuin heistä on hyötyä.
Onko siis mikään ihme, asia minkä miehet ovat jo todenneet, ettei naisten kanssa voi mies olla ystävä.
Mies voi olla naisen ystävä vain siinä tapauksessa että hän on A) naisen lähisukua, tai B) mies on homoseksuaali.
Kaikki muut miehet naisen elämässä ovat pelkkiä tuttuja tai miesystäviä, siitäkin huolimatta että naiset eivät koskaan tuota tunnustaisi.
Miettikääs naiset historiaanne oikein tarkasti, niin huomaatte että teidän "ystävämiehenne" on aina ollut sellainen joka on halunnut teidän kanssa suhteen, mutta teitä ei ole kiinnostanut, tai että kun mukaan on tullut miesystävä, se ystävämiehenne on saanut mennä menojaan. - ystävyysmiehetnaiset
gchgchg kirjoitti:
Olen tullut sen huomaamaan että naisilla on kumma käsitys ystävämiehestä.
Ystävämies jää heti kolmanneksi kun mukaan astuu miesystävä. Ystävänaisten kohdalla näin ei käy vaikka he jäävät toiseksi. Tietenkin etäisyyttä otetaan jokaiseen ja vaikka kyse ei ole mistään mustasukkaisuudesta miesystävän taholta.
Naisilla nuo ystävämiehet tuppaavat olemaan kuvioissa vain ja ainoastaan niin kauan kuin heistä on hyötyä.
Onko siis mikään ihme, asia minkä miehet ovat jo todenneet, ettei naisten kanssa voi mies olla ystävä.
Mies voi olla naisen ystävä vain siinä tapauksessa että hän on A) naisen lähisukua, tai B) mies on homoseksuaali.
Kaikki muut miehet naisen elämässä ovat pelkkiä tuttuja tai miesystäviä, siitäkin huolimatta että naiset eivät koskaan tuota tunnustaisi.
Miettikääs naiset historiaanne oikein tarkasti, niin huomaatte että teidän "ystävämiehenne" on aina ollut sellainen joka on halunnut teidän kanssa suhteen, mutta teitä ei ole kiinnostanut, tai että kun mukaan on tullut miesystävä, se ystävämiehenne on saanut mennä menojaan.Ei pidä paikkaansa, mutta sen verran voi tehdä toiselle palveluksen, että jätetään ne henkilökohtaiset kalsariostokset ja meikkien kokeilut ihan itselle, eikä rahdata sitä ystävämiestä tai -naista jokaiseen vaatekauppaan tuntikausiksi. Voi sitä ystävämiehen kanssa muitakin asioita harrastaa, esim. käydä harrastamassa jotain lajia yhdessä, vaikka keilaamassa tai pelaamassa sulkapalloa tai ratsastamassa hevosilla jos kiinnostaa. Mikä tahansa muukin urheilu tai pelaaminen olis hyvä. Kahvilla käyminen ja baarissa käyminenkin on ihan mukavaa toimintaa ystävämiehen tai -naisen kanssa. Tietysti joidenkin vakavien asioiden kanssa täytyy kysyä joskus ystävältä, mitä hän niistä ajattelee. En ole koskaan ymmärtänyt, miksi mies ja nainen eivät voisi olla ystäviä ilman seksivouhotusta jos kumpaakaan ei toinen edes kiinnosta siinä mielessä.
Miehille ei usein käy pelkkä ystävyys naisen kanssa ilman seksiä ja tämä on todella valitettavaa. Ensin tuppaudutaan seuraan, ollaan kiinnostuneita naisen joka asiasta, seuraavaksi vongataan seksiä. Nainen kieltäytyy kun luuli että ollaan vain ystäviä, mies perääntyy ja sen jälkeen siitä miehestä ei kuulukaan enää yhtään mitään. Tällä kyseisellä kaavalla olen muutaman miespuolisen ystävän menettänyt. Kun tämä kulttuuri on se mikä se on...
Ja itsehän haluan pysyä ystävänä miehen kanssa, johon olen vaikka itse ollut ihastunut, mutta asiat on tehty selviksi ja en siitä mitään pultteja ota.
- tyly paikka
Lähtekää sieltä Facebookista niin saatte ystäviä.
- rtywrtyh
Aloita siitä että POISTAT typerääkin typerämmän Facebook tilin ja alat elämään oikeaa elämää. Facebook "kaverit" on vain nimimerkkejä nimimerkkien joukossa , todennäköisesti myös moni niistä Facebook "tyttökavereistasikin" on pokia,, ja siksi kahvittelu peruuntuu kun eivät voi paljastaa olevansa poikia.
Facebookit nurkkaan ja baanalle , jo alkaa kertyä oikeita ystäviä. - kyllästynyt nainen27
Mulla on taas niin et mä en yksinkertasesti jaksa/ehdi vkolla kovinkaa paljon nähä/kahvitella..ja mua ärsyttää se että yks mun ystävä soittaa useesti et "tuu kahville" kävisin mielellään mut sinne hänen luokseen pitää aina mennä! Käyn sielä usein muthän ei ite vaivaudu ikinä tulla esim.minun luokseni. Hän on näinä monina vuosina käynyt yhden kerran luonani! Ja jos ulos lähtö vkloppuna juhlimaan. Aina pitää mennä hänen luokseen alottelemaan. Olen pyytänyt häntä monesti minun luokseni alottelemaan jos muitakin tulossa..ei..hän jää mököttämään kotiin. Kaikki pyörii hänen ympärillään..kuuntelen ja kysyn aina hänen kuulumisiaan.hän ei ikinä kuuntele minun kuulumisia. Se harmittaa ja on minun puoleltani pikkuhiljaa alkanut välit viilentymään. Olen sosiaalinen ja menevä ihminen. Töiden jälkeen kaupoissa käynti..jumppa ja kun iltapäivällä pääsee kotiin lösähtää sohvalle..sitte siinä välissä pitäisi kotityötkin hoitaa ym..ja kavi ihmettelee miksi en jaksa mennä kahville.. luokseni vii aina tulla! Hän sentään tekee lyhennettyä työpäivää! Itse usein ylitöitäkin.. se harmittaa.. :/
SINÄ "N25" OLET UPEAN KAUNIS NUORI NAINEN..;;)))
SINUN kanssasi mielelläni lähtisin kahville ja muuallekin. Minua ei ujostuttais näyttää SINUA kavereilleni. SINUN kanssasi ois ihana kirjoitella, soitella, tutustua ja TAVATA.
SUUKKOTERVEISIN
Salmonman
[email protected] meilistäni saisit kuvani jos tietäisin SINUN meiliosoitteesi joten annathan sen minulle..- aika pelle oot
Vitun säälittävää...
- Häivy täältä
YÖK! Aina tänne tunkee noita pimahtaneita seksinnälkäisiä nuorten naisten kalastelijoita. Ja vielä monta kommenttia samaan keskusteluun. Olet ällöttävä...:(((
- hmmmmmmmmm
Häivy täältä kirjoitti:
YÖK! Aina tänne tunkee noita pimahtaneita seksinnälkäisiä nuorten naisten kalastelijoita. Ja vielä monta kommenttia samaan keskusteluun. Olet ällöttävä...:(((
Onnistuuko tämä herra koskaan näissä yrityksissään. Epäilen, että ei.
- vesseli1
Sama tunne täällä kaverit katoaa ja ystävät pakoilee,odot- kesää jos se tois jotain ,olen itsekkin aika mies.en paha ,mutta,mene ja tiedä,jos vastaaaat tähän niin katsotaanvoiskojotai tehdä asialle,
- Nainen49E-K
Niin tuttua tekstiä. Yksinäisyys täälläkin vaivaa. Olen eronnut 49v nainen ja kaikki ystäväni ovat naimisissa. Eron jälkeen suuri osa tuttavista kaikkosivat. Pelkäävätkö he, että tämä tarttuu? Vielä on pari ystävää tällä paikkakunnalla, mutta heillä on oma perhe-elämänsä eikä aikaa tapailla, saati sitten soitella. Yleensä yhteydenpito jää täysin minun varaan. Nytkin viikonloppu meni tapaamatta ainuttakaan tuttavaa. Olisi edes joku kenen kanssa jutella kahvikupposen äärellä. Tällä iällä on jotenkin vaikea solmia uusia kaverisuhteita. Työni on toisella paikkakunnalla ja työkavereistakin suurin osa siellä. Kaipaan kaveria lenkille ja muutenkin. En harrasta kapakoissa käyntiä.
- vexi1
Sinä 49 jos et ole missään jumalattoman kaukana,voit kirjoittaa tai soitella ,minä saman kokenut lähes yksin,voisit soittaa minulle tai viestit ,num,0440798548.katsellaan,
- Let's go fart togeth
- isopiiri
En ole samaa mieltä, että aikuisena on vaikea saada ystäviä tai edes kavereita. Lapsena ja teininä se oli vaikeaa, koska oli niin tiiviit piirit ja sinne ei ulkopuolisia helposti laskettu, mutta ei aikuisena. Minulla on iso ystävä ja kaveripiiri ja se johtuu ihan siitä, että olen valinnut ystäväni tarkkaan ja omat ystävät esitelleet toisia ystäviään minulle. Meillä on samoja harrastuksia, kiinnostuksen kohteita, olemme aikalailla kaikki luonteeltammekin samanlaisia eli viihdymme omassa rauhassa, mutta myös toistemme seurassa. Voi vierähtää kuukausikin ettei kukaan ole kehenkään yhteydessä kun keskitymme työhön tai opiskeluun, mutta sitten sen ''tauon'' jälkeen on useita tapaamisia putkeen pelien, elokuvia yms. parissa. Grillijuhlat olisi kesällä ja sinne tulee noin 15 henkeä.
Kannattaa kysyä itseltään millaisia ystäviä etsii. Etsitkö sellaisia jotka lähtevät baariin kanssasi joka viikonloppu vai kenties sellaisia jotka lähtevät kanssasi lenkille ja kuntosalille? Vai kenties etsit nörtimpää seuraa jotka katsovat kanssasi elokuvia, pelaavat pelejä, juttelevat historiasta, tieteestä yms.
Baareissa ravaavat harvoin ovat kunnon ystäviä. Tästä on omakohtaista kokemusta sekä itsellä, että veljelläni. Tälläiset ihmiset antavat sinun usein sammua hankeen eivätkä oikein välitä jäädytkö hengiltä. Samoin pummivat sinulta rahaa ja tekevät kaikkea älytöntä. Saattavat humalapäissään jopa kiskoa veitsen taskusta ja uhkailla sinua. Tätä seuraa löydät baarista ja usein netin chateista voivottelemasta krapulaa ja suunnittelemassa uusia ryyppäjäisiä.
Jos pidät liikunnasta niin sinulle sopii urheilullinen seura. Nämä ihmiset ovat kunnon ystäviä, mutta varaudu siihen, että suurinosa puheenaiheista liittyy lähinnä liikuntaan ja terveyteen. Samoin heillä on ikävä tapa mollata oikein porukalla itseään lihavempia tai huonokuntoisempia. Tätä seuraa löydät kuntosalilta, lenkkipolulta tai vaikka jumpista.
Nörttiseura. Tämä porukka on sellaista joka ei välitä vaikka kävelisit kaupassa ilman meikkejä pyjama päällä. Nörttejä on niin monenlaisia ja kaikki hieman erikoisia tavalla tai toisella. Osalla on vain pari harrastusta joihin uppoutuvat toden teolla ja toisilla voi olla kymmeniä eri harrastuksia ja projekteja. Nörtit eivät välitä pinnallisista aiheista vaan nauttivat keskusteluista, käyvät paljon tapahtumissa ja järjestävät niitä. Harrastuksia on lukuisia mm. elokuvat, kirjallisuus, musiikki, anime, videopelit, lautapelit, korttipelit, postimerkit, pienoismallit ja projektit. Suurinosa nykyajan suominörteistä harrastaa myös liikuntaa säännöllisesti ja kokkaa itse ruokansa. Minä ja ystäväni olemme tästä elävä esimerkki. Tätä porukkaa löytää nörttiaiheisilta foorumeilta ja blogeista, nörttitapahtumista jotka koskevat pelejä, elokuvia, kirjoja, animea tai muuta sellaista ja yleensä tiistaina ja torstaina kuntosalilta. Monet yliopisto opiskelijat ovat myöskin nörttejä.- justiinsajoopajoo
Kaikella kunnioituksella... Tämä vastaus oli suunnilleen yhtä hyvä, kuin menisi kaljujen ihmisten tapaamiseen kertomaan, että kyllä se oma paksu tukka kasvaa kunhan vaan kampaa hiuksia sata vetoa joka päivä :)
Eli joillekin ystävien löytäminen on OIKEASTI vaikeaa, ja leimaaminen oman yritteliäisyyden puutteesta voi vaan pahentaa fiiliksiä.
- VASTAVUOROISUUTTA
,,,monesti kavereita etsitään, mutta nekin ketkä etsii, -puuttuu lopulta se vastavuoroisuus.
- 28 v
Mullakin on kaverit kadonnu vuosien matkalla, on tos moi tuttuja paljon, jokunen kenenkaa soitella, mutta ei sellasta huippu kaveria, kenenkaa ois super kivaa, huumorit natsais, ois rempsee.
- Mies8984653
N25, ymmärrän, että tuo tuntuu kurjalta kun muut eivät noteeraa kutsujasi. Mutta asioilla on yleensä tapana olla monia mahdollisia selityksiä. Syy kavereiden aiempaan lähtemättömyyteen on voinut olla esim kiire tai meno heidän elämässään juuri tuolla hetkellä.
Tärkeintä on kuitenkin tehdä töitä oman tarpeen eteen. Kukaan ei varmasti lähde kaffeelle, jos et ole itse aktiivinen ja kysy. Ja jos tämän hetkinen ystävälista näyttää torjuvalta, niin hylkää vanha ja eti uutta verta tilalle. Näillä menään ;) - nainen4
Ei sussa mitään vikaa ole vaan tässä meidän sisäsiitoisessa itsekeskeisessä yhteiskunnassa. Olen myös nainen ja miehistä ei ole koskaan ollut pulaa (edes suomessa), joten ulkonäöstä ja luonteesta ei yksinäisyys johdu mutta tässä maassa on todella vaikea löytää uusia ystäviä. Tuntuu, että ihmiset on niin jumiutuneita niihin pieniin kuvioihinsa...on se sitten työ tai poikaystävä tai perhe, ettei muulle sosiaaliselle elämälle tai ystävyydelle ole sijaa tai anneta arvoa. Itselleni ystävyys ja ystävät on aina olleet arvojärjestyksessä ensimmäisillä sijoilla, enkä ole ollut huomioimatta ystäviäni vaikka joku mies olisikin ollut kuvioissa. Yleensä ystävät kestää, ihastus ei.
Kuitenkin, asuin monta vuotta ulomailla ja ystäviä (hyviä) oli kymmeniä ja lähes joka päivä tutustui vaivatta luonnollisesti uusiin, mutta auta armias kun palasi takaisin Suomeen meinas kirjaimellisesti nääntyä. Niin Vaikea saada tai tavata uusia ystäviä ja vanhat selittelevät tekosyitä mikseivät kerkeä nähdä (ihan kuin he itse olisivat joku palkinto) tai yleensäkään ole innostuneita näkemään ja lähtemään mihinkään. Itse olen aina kaikkeen valmis ja lähes kaikesta innostunut ja myös hyvä kuunetelemaan ja keskustelemaan.....mutta mun puolesta tän maan ihmiset saa olla siellä omissa koloissaan ja tärkeydessään, en lähde ihmisten perässä juoksemaan, mutta muutto muille maille tulee pian taas ajankohtaiseksi.... Niin ja sen verran vielä, että olen huomannut, kuinka monet nuoret fiksut naiset kuten miehetkin kärsivät tästä samasta asiassa Suomessa.....voi vain todeta, että todella sydäntä lämmittävä ja ihmisläheinen maa. Missä vaiheessa ihmiset on tässä maassa erkaantuneet näin paljon toisistaan? Ajatus "olen itsenäinen" on tainnut hiukan levähtää ylilyönniksi....- niin tuttua
Olen huomannut saman ilmiön- kaikki ovat vain omissa pienissä piireissään ja pysyttelevät siellä. Pelkäävät ulkomaalaisia ja vieraita ihmisiä....
Ja sitten tuo "itsenäisyys". Minustakin se on mennyt överiksi. Sekö on sitten muka itsenäistä vaan asua yksin ja olla pitämättä keneenkään yhteyttä? - suomalainen nainen
olen sun kanssa niin samaa mieltä...itse tutustuin opiskelija-aikoinani ulkomaalaisiin ystäviin Suomessa ja miten paljon avoimempia,ystävällisempiä ja vieraanvaraisempia he ovat olleet kuin suomalaiset. Sen sai kokea heti. Suomessa on niin eri kulttuuri, mutta ei olisi pahitteeksi ottaa vähän mallia muualtakin. Täällä jurotetaan omissa koloissa,ihmisiin ei todellakaan ole helppo ystävystyä. Jokaisella on ne omat ystävät,oma piiri mihin ei helposti oteta uusia ihmisiä. Se kylmyys ja kovuus!! Ja välinpitämättömyys.Se on kauheaa! Itse olen mielestäni keskivertoa lämminsydämisempi ja avarakatseisempi kuin perussuomalainen.
- suomalainen nainen
suomalainen nainen kirjoitti:
olen sun kanssa niin samaa mieltä...itse tutustuin opiskelija-aikoinani ulkomaalaisiin ystäviin Suomessa ja miten paljon avoimempia,ystävällisempiä ja vieraanvaraisempia he ovat olleet kuin suomalaiset. Sen sai kokea heti. Suomessa on niin eri kulttuuri, mutta ei olisi pahitteeksi ottaa vähän mallia muualtakin. Täällä jurotetaan omissa koloissa,ihmisiin ei todellakaan ole helppo ystävystyä. Jokaisella on ne omat ystävät,oma piiri mihin ei helposti oteta uusia ihmisiä. Se kylmyys ja kovuus!! Ja välinpitämättömyys.Se on kauheaa! Itse olen mielestäni keskivertoa lämminsydämisempi ja avarakatseisempi kuin perussuomalainen.
ja olen ihan varma,että ihmisten hyvä olo lisääntyisi jos ihmiset olisivat välittömämpiä ja toisistaan enemmän välittäviä :) kyllä sen huomaa itsestäkin,että tulee iloseks vaikka kaupan kassan ystävällisyydestä jos on ollu muuten huono päivä ....ystävyyden syntyyn vaikuttaa myös se oma ennakkoluuloton asenne. Tottakai ihmisillä on perheet,työt ym. et aina ei kerkee mut ystävyyssuhteet vaatii työtä myös...
- ..................
suomalainen nainen kirjoitti:
ja olen ihan varma,että ihmisten hyvä olo lisääntyisi jos ihmiset olisivat välittömämpiä ja toisistaan enemmän välittäviä :) kyllä sen huomaa itsestäkin,että tulee iloseks vaikka kaupan kassan ystävällisyydestä jos on ollu muuten huono päivä ....ystävyyden syntyyn vaikuttaa myös se oma ennakkoluuloton asenne. Tottakai ihmisillä on perheet,työt ym. et aina ei kerkee mut ystävyyssuhteet vaatii työtä myös...
Opettele kirjoittamaan oikein, se on "myös työtä" ei "työtä myös."
RAKASTETTAVA UPEAN KAUNIS "N25", laita viesti milloin saan lähteä SINUN kanssasi kahville ja muuallekin minne mielesi/mielemme tekee mennä..;;)))
Suukkoterveisin
Salmonman
[email protected]
[email protected]- get real
yök, miten lipevää...
- Näin on...
On tuo Salmonella ukko kyllä niin sairas ja yököttävä tyyppi. Joka ikiselle aina itteensä tyrkyttää yhteystietoineen milloin mitenkin ja niilleekkin kun ei edes mistään kaveruudesta keskustelupalstoilla olevissa viesteissä ole aiheena tai kyse. Kehuu aina niin kovaa rakastajattarestaan ja muuta paskaa! Mielikuvitusmaailmassa elävä sairas salmonellan levittäjä!
- lohta ahvenvieheellä
Näin on... kirjoitti:
On tuo Salmonella ukko kyllä niin sairas ja yököttävä tyyppi. Joka ikiselle aina itteensä tyrkyttää yhteystietoineen milloin mitenkin ja niilleekkin kun ei edes mistään kaveruudesta keskustelupalstoilla olevissa viesteissä ole aiheena tai kyse. Kehuu aina niin kovaa rakastajattarestaan ja muuta paskaa! Mielikuvitusmaailmassa elävä sairas salmonellan levittäjä!
Hehe...on eläkkeellä ja profiilin mukaan hamunnut kavereikseen vain nuoria naisia ja tyttöjä. Lohimies on nimensä mukaisesti selvästi pinkin lihan perässä :D
- Marylee1
Niin, suomalaiset ovat tosiaan outoja ihmisiä.
Minä olen asunut ulkomailla 34 v elämästäni.
Kun sitten muutin takaisin Suomeen v. 2007 huomasin, että täällähän naapurit ym ihmiset pelkäävät toisia ihmisiä. Jokainen istuu omassa mökissään ja ihmettelee. Naapurini eivät tapaile muitakaan ihmisiä!
Meitä on 4 sinkkunaista naapureina. Minä olen tarjonnut ruokaa, viiniä, kahvittelua tms, mutta takaisin ei tarjota eikä ulko-oven sisäpuolelle ole asiaa?!
Alussa olin tosi järkyttynyt ja ellen olisi jo kypsässä iässä niin luulisin, että minä olen joku kummajainen. Mutta koska muualla olen saanut helposti ystäviä niin en syytä itseäni moisesta.
Alan tottua jo tähän "köyhään" elämään (siis sosiaalisesti köyhään).
Tulisin hulluksi, ellei minulla olisi tietokonetta ja skypeä, jolla soitan ystävilleni niihin maihin missä olen asunut ja juttelen virtuaalisesti ainakin ihmisten kanssa.
Onneksi minulla kuitenkin on muutama ystävä.- Niin,
kaikkeen pikkuhiljaa tottuu kyllä....vaikka se se juuri mielestäni aika huolestuttavaa onkin, että pikkuhiljaa tottuu niinkin paljon, että tyytyy köyhään sosiaaliseen elämään. Ihminen on kuitenkin sosiaalinen olento jolla on tarve jakaa asioita muiden kanssa. Eikä sillä, etteikö sitä jokainen nauttisi ja tarvitsisi myös omaa tilaa ja hiljaisuutta....mutta kyllä näiden kahden tärkeän seikan tulisi olla tasapainossa.
- Marylee1
Niin, kirjoitti:
kaikkeen pikkuhiljaa tottuu kyllä....vaikka se se juuri mielestäni aika huolestuttavaa onkin, että pikkuhiljaa tottuu niinkin paljon, että tyytyy köyhään sosiaaliseen elämään. Ihminen on kuitenkin sosiaalinen olento jolla on tarve jakaa asioita muiden kanssa. Eikä sillä, etteikö sitä jokainen nauttisi ja tarvitsisi myös omaa tilaa ja hiljaisuutta....mutta kyllä näiden kahden tärkeän seikan tulisi olla tasapainossa.
Nimimerkki Niin....
Olet aivan oikeassa, mutta eihän toisia ihmisiä voi muuttaa. Ainoa jota voi muuttaa on oma itsensä......
Minulla on silti aika sosiaalinen elämä, vaikka suuri osa siitä on virtuaalisesti netissä ja skypessä.
Voisin myöskin muuttaa takaisin joihinkin niistä maista jossa olen asunut, mutta siinäkin on kova homma, joten sitä en tee....
Näillä mennään....
- tooollo
"uusia samanhenkisiä ja fiksuja ystäviä on vaikea saada"
NO VARMASTI!
mitäs jos etsisit ystäviä vaikkeivat ne olekaan niin "samanhenkisiä".
Itseännekö te etsitte?? Ystävyys "erihenkisen" ihmisen kanssa, joka ei ole samalla aaltopituudella, on vaikeaa. Ellei jopa mahdotonta.
- freakyzone
tosta samanhenkisyys-illuusiosta muutama sana..
olis kiva joo löytää 'samanhenkisiä' ystäviä, mut harmi ku on luonteeltaan kohtalaisen friikki ja kiinnostunut normi-ihmisiin verrattuna omituisista asioista.. veikkaan että mun kanssa samanlaisia on ehkä kaks ihmistä suomessa ja millä mä ne mistään löydän? Jos haluaisin olla vain 'samanhenkisten' kanssa olisin kyllä käytännössä totaalisen ypöyksin.. niin että miksei vois olla ystävä erilaisenkin kanssa? mä ainakin pyrin olemaan.. ei sais olla noin laput silmillä täällä pohjantähden alla..
- Ananas87
Täällä myös monet kaverit jättäneet ajan myötä. Itse 27vuotias, eronnut sekä 4vuotiaan äiti. Yksi hyvä ystävä on mutta perheellinen niin on hankala saada aikataulut sopimaan, onneksi soitellaan usein. Kaipaa niitä aikoja kun oli muutamia hyviä ystäviä joiden kanssa touhuttiin paljon esim shoppailtiin, käytiin ulkona, leffassa tai sit vaan oltiin ja istuskeltiin.
- sinkkuäidille kaveri
Tää on aika yleistä sinkkuäideillä. Jotenkin tuntuu, ett on uhka niille parisuhteessa oleville naisille ja siksi ei saa kavereita. Onkohan missään sinkkuäideille tarkoitettua ystävyyssaittia jossain.
- määtässä
Niin ystäviä kaivataan ei seksiseuraa. Ihmisiä/ihmistä jolle voi jutella, jota voi tavata jonka kanssa voi lähteä lenkille tai ulkomaille tms. Jos viinanjuonti ei kiinnosta iniin ystäviä vaan on hankala saada, näin ainakin on Lahdessa.
Paljon on tuttuja ja varsinkin Facebook ihmisiä mutta jos vaikka pitäisin polttarit kuka olisi kiinnostunut tulemaan niihin ehkä äitini, siskoni ja pari entistä työkaveria. - Kbxvgddxz345
Mä olen 36-vuotias mies, enkä tajua tästä ketjusta mitään. Ystäviä on tarttunut matkaan, kouluista, duuneista, kavereiden kautta, saunanlauteilta, bussin takapenkiltä ja ihan vaan klassisesti baarista. Ihan viime vuosiin saakka. Eikä yhdenkään ystävän kanssa ole paineita pitää yhteyttä tietyin väliajoin. Koko paletti menee ihan luonnoliisesti vuosienkin tauoilla.
Ihmiset ovat vaan erilaisia. Ehkä jotenkin kannattaa olla tasapainossa itsensä kanssa ja pitää yllä sellaista pyyteetöntä meininkiä. Ja kysyä: mitä sulle kuuluu, oikeasti. - Pallihaukka
Täällä kans yksi 25-vuotias jätkä. Todella vaikea tutustua uusiin ihmisiin. Olen vuosi sitten muuttanut toiseen kaupunkiin. Netin kautta ei edes saa kahvi seuraa. Kukaan ei edes lähde kahville... Tuntuu että moni haluaisi uusia ystäviä, mutta sitten se ei vaan käytännössä toteudu. Todella outoa, mihin tämä maailma on menossa?
- Jesse35v
Hei sä pallihaukka(hyvä nimmari)missäpäin maata vaikutat?Tääl 35v mies vailla uusia ystäviä.
- seli
Se ei välttämättä toteudu käytännössä, koska ihmiset ei luota tuntemattomiin ja heti päässä alkaa hälytys kellot soida et tää voi olla varas tms.
- Jesse35v
Jesse35v kirjoitti:
Hei sä pallihaukka(hyvä nimmari)missäpäin maata vaikutat?Tääl 35v mies vailla uusia ystäviä.
Niin ja muutkin,jos Lahden seudulta uusia tuttuja kaipaatte,ottakeepi yhteyksiä:)
- ProHax555
ask.fm/ebintoilet187
- sick
Miksi valittaa yksinäisyydestä tai yksinolemisesta... ?
(en tässä ala analysoimaan "yksinäisyyden" eri muotoja, mennään yleistyksillä... )
Yksin oleminen (siis siten että olet pääasiallisesti yksin, tapaat ehkä korkeintaan kerran viikossa jonkun kaverin tai vain sitten vaihdat muutaman sanan kassaneidin kanssa) päinvastoin antaa mahdollisuuden olla sopusoinnussa itsensä kanssa ilman ihmissuhteitten vääjäämättä mukanaan tuomaa ristiriitaisuutta ja tehdä niitä itselle tärkeitä asioita täysipainoisesti, maailma on täynnä asioita joita on hyvä tehdä yksin.
Monet sotkevat yksinäisyyden ja jonkinlaisen eroottisen kaipuun (kuvitellen sen toisen täyttävän sen aukon joka meihin jäi kun erosimme äidistämme joskus vauvana) keskenään eivätkä siksi voi olla koskaan yksinään tyytyväisiä... Mulla ei oo koskaan vielä ollut ainuttakaan kaveria tai ystävää, yksin olen ollut jo 28 vuotta, kun kukaan ei välitä. Rumaan ei vaan haluta tutustua.
Peruskoulun ajan olin täysin yksin, intissä olin yksin, ja nyt elämässä yksin.
Netissä ja livenä mua vihataan millon mistäkin syystä, yleensä sen takia koska en mene aivopestyn valtaväestön mukana.
Haluisin tyttöystävän ja perheen, mut en tule saamaan ikinä, tiedän sen jo.
Töissä en käy enkä käy koulua, ei ole harrastuksia enkä kaljottele, ystäviä on mahdoton saada.- seli
Oletko koskaan miettinyt että saatat olla omasta mielestäsi ruma? Koska olen nähnyt mielestäni pelottavan ruman henkilön jolla oli tyttöystävä tai vaimo sellainen ihan normaalin näköinen. Kauneus on vaan katsojan silmässä. Tämä on fakta. Sinulla on ollut varmasti traumaattinen lapsuus varsinkin jos olet aina ollut erilainen kuin muut. Toivon, että varmasti toivosi menettäneenä yrittäisit ottaa ihmiskontakteja mahdollisemman omana itsenäsi miettimättä ulkonäköäsi. vaan näyttäisit sinun sydämmesi muille. Toivotan Valoa ja Voimaa tulevaisuutesi. :)
- Seurannut
Samaa pohdintaa ja tapaamis yrityksiä on ollut toisaalla...
http://keskustelu.suomi24.fi/node/11778698
Huomasin että paljon on kiinnostuneita vaan toteutuneita tapahtumia ei kuitenkaa niin paljoa. Se lähteminen voi olla monelle myös kynnys? - Pupunen46
Todellinen ystävyys ei katoa vaikka asuttais eri paikkakunnilla tai vaikka eri maissa. Olen 46-vuotias nainen, ja täytyy sanoa,ettei niitä todellisia ystäviä ole enää kovinkaan monta. En jaksa itse kovin pitkään olla se ainoa aktiivinen osapuoli. Jos toinen ei oma-aloitteisesti ota yhteyttä, se taitaa olla sen merkki, ettei ystävyytemme ole hänelle kovin tärkeää.
Monissa muissa maissa sosiaalinen elämä on paljon vilkkaampaa kuin Suomessa. Ihmiset kokoontuvat kahviloihin, vierailevat toistensa luona ja järjestävät illallisia ja juhlia. Suomessa ihmiset kokoontuvat yhteen juomaan viinaa. Se johtaa yleensä vain vaikeuksiin kun kännipäissään tapellaan ja petetään puolisoita. Muu aika Suomessa öllötellään kotona television ääressä ja kommentoidaan somessa toisten kuvia ja tekemisiä. Ja kadehditaan... siinä me ollaan hyviä! ;)
Itse olen kiitollinen siitä, että on muutama hyvä ystävä, joiden kanssa käyn kahvilla, lenkillä ja muuten vain vietän aikaa. - lonely wolf
Täällä myös lähelle 3kymppinen yksinäinen, mutta kaunis, lämminsydäminen, avarakatseinen ja fiksu nainen. Liekö se sit syynä yksinäisyyteeni, kun mielenkiinnon kohteet (henkisyys, meditaatio, jooga, ekologisuus, taide, hyvinvointi ja terveys ym.) poikkee niin paljon perusmassan mielenkiinnoista ellei asu jossain kehä 3:n sisäpuolella tai työskentele "oman henkisellä"-alalla.. Tässä yhteiskunnassa sitä helposti alkaa pitää omaa erilaisuutta pikemminkin miinuspuolena, koska massasta poikkeavana sitä saa helposti taaplailla yksin polkuaan, kun ottaa huomioon, että suomalaiset yleensäkin suhtautuu oudoksuen ja kapeakatseisesti erilaisuutta kohtaan. Itse taas suhtaudun ennakkoluulottomasti ihmisiin ja en vaadi ystävyydeltä muuta kuin vastavuoroisuutta, mukavaa yhdessäoloa, lämmintä sydäntä ja ripaus samanhenkisyyttä. Monesti olen itsekin saanut olla se aktiivisempi osapuoli uusiin ihmisiin tutustuessa, joten nihkeetä on tämä suomalaisiin tutustuminen! Ehkäpä ulkomaille muuttaminen ei olisikaan yhtään hullumpi idea..
- Samasta puusta
Meillä on samoja kiinnostuksen kohteita, mutta se ero meissä on, että olen introvertti ja onnellinen tällaisena. Minulla on pari kaveria joiden kanssa juttelen pääasiassa netissä, livenä näen heidät vain muutaman kerran vuodessa.
En jaksa puhua "normaaleista" asioista kovinkaan kauaa, joten tavallisten ihmisten kanssa hengailu käy hyvin nopeasti puuduttavaksi.
Kaverini/ystäväni eivät ole kuitenkaan kiinnostuneita samoista asioista kuin minä, joten myös heidän kanssaan puhuminen on rajallista. He kyllä kuuntelevat kun puhun "omista jutuistani", mutta vastavuoroista keskustelu ei näistä asioista voi olla, koska he eivät tiedä niistä mitään. Se on luultavasti syy siihen, miksi näen heitä niin harvoin.
En ole tavannut vielä yhtään ihmistä joka olisi kiinnostunut samoista asioista kuin minä.. Olisi varmasti ihanaa puhua kasvotusten jonkun samantyylisen ihmisen kanssa, ehkä minä joku päivä sellaiseen vielä törmään :) - suomesta pois
Joo täällä suomessa nimenomaan ei saa olla yksilö. Kaikki vähänkin muusta poikkeava on kauhistus. On se niin kummallista. Tosiasiassahan me kaikki kuitenkin ollaan erilaisia. Jos ei ole oma itsensä on feikki.
Olen kanssa miettinyt ulkomaille muuttoa kun tuntuu et on syntyny ihan väärään maahan. Ulkomaalaisten kanssa tulee niin paljon paremmin juttuun. Täällä ei saa olla iloinen ja lämminhenkinen. Täällä asustaa kateellisten ja ahdasmielisten ihmisten kansa.
Lähtisiköhän mun kanssa kukaan mihinkään?
T: N33 pirkanmaa.- vexi1
Lähtisi ,mies .kiltti.turvallinen,
- filosofiaa2
Kiva huomata,että on muitakin jotka ajattelee samalla tavalla kun itsekin. olen erittäin valikoiva ketä päästän lähelle ja ketä en. olen ajoittain yksinäinen,mut se menee nopsaan ohitse. Olen tässä elämän aikana,ne ketkä hanakkaan sitä ystävyyttään tarjoavat eivät välttämättä ole kovin luotettavia,hyvä kaveruus ja ystävyys syntyy ajan kanssa..se on taivahan tosi. sama pätee elämänkumppanuuteenkin.tai uskon niin
- mies savosta 25v
Aikaisempi elämäni sisälsi alkoholia, railakasta menoa ja paljon seuraa. Aikani huomattuani, juomakaverit olivat oikeastaan feikkiä ja yrittivät hyötyä niin paljon kuin mahdollista kuitenkaan antamatta vastapalveluksia. Nyt on menny pari vuotta, olen alkanut täysin raittiiksi, alkanut säästää ja liikkumaan enemmän. Piiri on vaihtunut täysin, nykyään pyörin poliittisessa piirissä missä on nuoria mukana. Jo siitä saa seuraa ja kaveripiiri laajenee mukavasti. Työurakin alkaa näyttämään paremmalta, olokin kohenee. Varsinaisia siviilielämän kavereita ei liiemmin ole. Oikeastaan on hyväkin kun kaverit kertyy jonkin aihepiirin ympärille. Tyttökaveria ei tällä hetkellä ole, olen kuitenkin toiveikas että löydän näillä eväillä mitä on.
- my story
Aikoinaan nuorna poikana kun oltiin taloudellisesti tasavertaisia eli kaikki oltiin yhtä pers auki niin oli kavereita kymmenittäin. Joka hommaan löytyi kaveri rasittavuuteen saakka ja harrastuksia oli yhteisiä ja reissut ja extremet jne...
Koko ajan minua pyydettiin jonnekin ja usein meninkin.
Sitten pääsin hieman parempaan työhön kuin kaverini ja ostin sen ajan mittapuun mukaan hienon auton. Puolet kavereistani katosi saman tien. Pitivät leuhkana ja juppina sen vuoksi että oli hieno auto. Osa keksi jopa mustamaalaus juttuja selkäni takana.
Sitten rakensin talon jo noin 24 vuotiaana ja se kadotti paria lukuunottamatta kaikki kaverit. Tupareihinkaan ei tullut kuin muutama ja nekin oli heti lähdössä sieltä baariin. Siinä sitten vaimon kanssa nuhjattiin ja harrasteissa.
Onneksi työyhteisöstä yrityselämästä löytyi sitten samanhenkisiä reippaita eteenpäin meneviä kavereita joiden kanssa puuhasteltiin ja reissailtiin aina kun ehdittiin. Samaten toisten lapsiperheiden kanssa puuhasteltiin sitä sun tätä. Lapset on hyvä aasinsilta ystävystymiseen.
Myöhemmin huomannut että ne ketkä naurettavan kateutensa vuoksi jäivät pois kuvioistani ovat toipuneet traumoistaan nyt 20 vuotta myöhemmin ja joskus ollaan tavattukin ja ihan mukavaa on ollut nähdä heitäkin. Hieman ovat sellaisia edelleen että jäivät henkisesti sinne 80-luvulle.
Alle kolmekymppisinä ihmisillä on taipumusta liioitella kaikessa. On nousukasmaisuutta ja on radikaaleja päihdeongelmia ja on kateutta ja on vihaa ja aina on olevinaan kaikilla niin pirun kiire ja nuoret valehtelee aina asioiden olevan paremmin kuin ne todellisuudessa ovat paitsi jotkut surkuttelijat.
Vasta nelikymppisinä aletaan rauhoittua eikä kohkata niin paljon itsestämme kun on tullut elämänkokemusta ja siperiakin on jo ehtinyt opettaa ja elämä on potkinut ruusunpunaiset lasit silmiltä.
Jos pitäisi antaa itselleni ohje sinne 20 vuotta taaksepäin niin sanoisin että relaa hyvä mies ja katsele asioita useista eri perspektiiveistä ja huomaat ettei kaikki ole aina niin vakavaa. Nojaa taaksepäin ja hymyile.
Ystäviä voi löytyä yllättävistä paikoista kun jaksaa olla sosiaalinen ja ystävällinen.
Itse olen tietoisesti toisen eroni jälkeen pitänyt nyt itseäni karaistavalla "jäähyllä" ja olen jättänyt ihmissuhteet aivan minimiin. Nyt alkaa olla sellainen fiilis taas että olisi aika alkaa hieman panostamaan niihin kavereihinkin.
Poikamiehiä on vaan aika vähän tällaisia keski-ikää lähestyviä joiden kanssa olisi "sama tilanne".
Siitä olen onnellinen että elämässäni on tai oli tällainen jakso että osasin olla yksin. Ylimääräisen energian purin erilaisiin itseopiskeluihin monipuolisesti joten ei se ihan hukkaankaan mennyt se aika verrattuna ainakaan siihen että jonkun kanssa säistä pamisisi pihamaalla.
Naiset osaa olla julmia toisilleen mutta kyllä miehetkin osaa tarvittaessa. Otetaan me vaan kaikki iisisti ja katsellaan maailmaa. Maailmassa on kaikenlaista mielenkiintoista yksin tai yhdessä. - mikkeliläinen oon
Et ole ainoa ,koska minäkin myös kun oikeasti koko ikäni jo yksinäisyyteen. Nyt olen jo 32-vuotias nuorekas nainen. Minulla vain pinnalliset kavereita vaan aina. On muutamaa ystäviä ,mutta emme kerkeä millään esimerkiksi aikaa tai sopivan hetkeä. Suurin osiin perhe-elämään , parisuhteeseen ja vaikkapa uraihmisiä. Eihän minun kaverit eivät koskaan kehtaa käymään kyläilemässä tai pyytäisi kahville tai jonnekin. Olen ihan mukava tyyppi ja persoona mutta luotettava on. En ole niin hetero sitä. Facebookissa oon kylläkin ,mutta pelejä tai juttelen vain kaverin kanssa. "lähtekää Facebookista niin saa ystäviä" sitä minulta ei oikein toiminut! Harrastuksien kautta en näe mitään hyvää esimerkiksi saisi ystäviä eli nolla. Tapaan tällöin silloin siskoani ,koska helpompaa hänen kanssa olla. Kaveri ja ystävä eivät ole sama asiaa ,koska ystävänä avoin ja voi puhua kaikesta sekä luotettava paitsi kaverina vain viettää kavereiden kanssa vaikka rupatella. Kaverille ei yleensä puhuta syvällisiä asioita kuin ystävälle. Onhan minulla aina tulee ja menee kavereita ,mutta en pettynyt tai harmistunut lainkaan. Sitten taas tutustuin (uudet) ihmisiin muutamaan ja sitten koko ajan pelkkiä kuulumisia eikä se johtaa minnekään. Siksi minua kyllästyttää. Hengailen usein yksikseni ja lenkkeilen koirien kanssa myös yksin ja teen mitä haluan. Minulla ei ole lapsia ja sinkku yhä. Käyn joskus tai silloin tällöin subwaylla syömässä. Tiedän kyllä ,että tuntemani ihmisiä on Facebookissa ,mutta emme oo FB-kavereita enkä kehtaa pyytää FB-kaveriksi kun ei tapahdu kutenkin.
Ei kukaan meistä tiedä mitään emmekä teistä. Jos näkisit häntä aivan tutun näköinen jossa vaikkapa hengailla yksin ilman kaveria/seuraa usein niin voi olla yksinäinen. Siis tarkoitin ,että jos olisit usein häntä nähnyt vaikka ei hänen nimeä tiedä. Vaikea tietää useimmiten ,että onko tuo yksinäinen ihminen. Mieskaveri on minulle ok ,mutta ärsyttää silti kun haluaisi seksiseuraa tai aloittaisi muka seurustella joka en haluaisi. Olin kyllä aikuiskoulutuksessa ja muutaman opiskelukaveri saanut ,mutta silti emme lainkaan kahvitella tai hengailla yhdessä kun luulisin kommunikoinnin vuoksi ehkä esteenä. Minä en tiedä mikä tai missä vikaa eli ehkä pidetään minusta luuserina tai ääliönä. Odotan niin kauan ,että jos saisin kaveria tai jopa EI KOSKAAN! Osa vanhoista kavereistani pääsin eroon ,koska he osa esittää kauniiksi ja ylpeyttä ja toinen taas yrittäisi toisen elämän tuhoa tai aiheuttaa siksi en lähde moiseen. Kaveripiirini ei ole iso kuin pieni. Tuttavuuksia kyllä riittää vaikka oon edelleen pelkkä nimetön tuttava ihmisille kaupungilla (n.90%). Olin nuorena aikuisena ollut hengaillut kavereiden kanssa ,mutta muutaman vuoden jälkeen erkaannuimme eri suuntiin. Olihan minusta leimautunut pahamaineinen tyyppi mut en välitä ,että mitä he puhuisivat vaikka paskaa :D- mikkeliläinen oon
Muuten eniten kavereistani ei ole minullakaan puhelinnumeroita siksi en voinut pitää yhteyttää. On selvästi ,että ei he kiinnostaa minusta. Pidän vain yhteyttää perheeni yleensä. En enää ole kovin puhelias ,koska se vaikuttanut paljon elämääni. En itse usko silti ,että jos lähtisin Facebookista ja saisin uusia ystäviä sitten kun ei minulle koskaan. En enää tiedä ,että haluaisinko uusia kavereita. Nykyään olen varovaisemmin ja rajoitan ihmissuhteita kuin itse päätän. Vaikka hengailen ja lenkkeilen paljon yksin ,koska se on valintani. Tiedän kyllä ,että ettei kukaan voi hakemaan minua kotoa. En ole 10 vuoteen baareissa tai kapakoissa. Minulla ei ole ongelmia ,koska ettei kukaan käymään tai miettiä ketkä voisivat tulla. Mietin välillä ,että haluanko vain aina yksin tai päätyä yksinäiseksi. Koko ikäni aikuisikään asti ,että koulu loppuu ja häippäsin pois heidän luota eli en jäänyt heidän kanssa hengailemaan. No ihmiset on erilaisia. Tuskin kukaan välittää, että olen yksin tai yksinäinen. Oikeasti en ole helposti ja helppoa tutustua ,koska varautunut aluksi kuin näkisin myöhemmin ehkä vasta kunnolla. Jos lähtisin opiskelemaan niin en yritä uusia kavereita etsiä. En ole keskittynyt ihmissuhteita melkein lainkaan kuin keskityn opiskeluun/töihin ja omiani juttuja.
En kadu mitään tässä elämässä vaan nautin joka hetkistä. Toivottavasti teillä joku saisi kaveria/ystäviä joskus vaikka minulle eri tavalla. Tsemppiä :)! En kaipaa kutenkin ketään eli kylläpä outo.
- Tavallinen tallaaja
Tuttu juttu varmasti monelle tämä ystävien puute..
Itselläkään ei ole kuin yksi hyvä, luotettava ystävä, muut ovat sitten vain kavereita joiden kanssa jutellaan niitä näitä.
Varmaan jos itseäni yhtään tunnen niin olen luonut itselleni eräänlaisen muurin aikaisempien kokemuksien perusteella, jonka läpi on aika vaikea päästä.
Pari kertaa kun sitä on tarkoituksella madaltanut niin kohdalle on sattunut selkäänpuukottajat ja valehtelijat, näissä kun minulla on nollatoleranssi jos meinaan kaveriksi hyväksyä.
Joten oletettavasti jatkan tätä pienessä piirissä oleskelua, vaikka välillä meinaa masennusta iskeä, aina ei jaksais vaan puolison kanssa jutella. Hei mistä oot? Oon miettiny samoja asioita täs kuukauden ajat, kavereita on mut kaikki muuttanut jonnekkin muulle paikkakunnalle tai sitten vaan tyypit aina peruu tapaamisia. Jos siis oot jostai pääkaupunkiseudulta niin ois kiva vaikka mennä kahville, tai vaikka eka jutella facebookis tai jtn. Laita viestiä jos huvituttaa :)
- tytto20
Onko vielä auki? Itse olen pääkaupunkiseudulta ja parikymppinen likka, jolta puuttuu niitä naiskavereita... :)
Mun mielestä tuo on todellista hölmöilyy jos toiselle luvataan jotakin
ja ei silti lupaustaan pidä ja eikä edes voi sanoa sitten että onki jotain muuta edes eikä pääse tuleen vaikka sitten pääsiski mutta ei tule silti
joten kyllä tuo todella törkeeltä tuntuu.- Jesse35v
Elämäntilanteet kuljettavat ihmisiä eritilanteisiin ja ystävyyssuhteet katkeavat.Pari hyvää ystävää on,mutta kieltämättä välillä yksinäisyys puraisee. Kaikki eivät sitä paitsi osaa luoda ystävyyssuhteita tuosta vaan. Kukaan Lahdesta päin joka kaipaisi uusia ystäviä?Vaikka kaljalle,leffaan tms?
- Nyt on nykyaika
Eikö se mene niin, että kaikenkarvaiset kaverit eivät niin välttämättä tahdo ja halua toiveita ja pyyntöjä täyttää, mutta ystävä sen sijaan aina mahdollisuuksien mukaan. Jos nyt ei sovi, niin sitten sovitaan toinen kerta. Ja lupauksista pidetään myös kiinni.
Ja kavereitahan saa kun vain menee yksin paikkaan kuin paikkaan, sinne, minne nenä näyttää. Ei ole olemassa mitään kieltoa tai kirjoittamatontakaan lakia, ettei yksin voisi kulkea missä vain ja mennä mihin vain. Jossain kohdassa historiaahan naiset eivät päässeet yksin ravintoloihin. Luojalle kiitos, että sellaiset ajat ovat ohitse. - nainennn93
Mulla on sama ongelma, pitäs meidän kaikkien kokoontua kahville joku päivä! :)
- kevättä rinnassa
En ole enää facebookissa koska se alkoi olla jotenkin liian höpö höpö juttua; ei enää mitään oikeeta asiaa vaan jokaisen hetken huumaa tai jotain muuten epä olennaista asiaa. Yksinäisenä vanhempana naisena en todellakaan ole kiinnostunut varatuista miehistä ,päin vastoin,pois se minusta.Olisin kiinnostunut vapaista miehistä jotka ovat yksinäisiä ja seuraa vailla normaaliin arkeen.
Heitä vain ei ole jostain syystä tarjolla sen enenpää deitti-palstoilla kuin missään muuallakaan.- ylös ja ulos
varmasti jostain tanssilavoilta löytyy vapaita vanhempia miehiä, mutta sun tehtävä on viedä itsesi paikan päälle.....kukaan ei tule ovelle kolkuttelemaan, se on ihan varma.
- -tuoppi-
Hei N25!
Voi että...
Tiedän tasan tarkkaan miltä susta tuntuu.
Itselläni ei ole päljenkaan kavereita saati sitten ystäviä...
Kasi hyvää ystävää on...
Ise kanssa kaipaan ystäviä/kaverieta.
Laita ihmeessä s-postia :)
[email protected] - mustaherukka3
Ei kannata masentua vielä tuossa iässä tai elämänvaiheessa. Helposti käy niin että vanha kaveripiiri hajoaa kun opinnot loppuu ja lähdetään työelämään. Tulee työkaverit ja miehen perhe ja ystävät. Naiselta taitaa unohtua ne nuoruuden ystävät kun ns. aikuinen, oma elämä alkaa.
Viimeinen niitti on se kun lapsia syntyy, kaikki ystävät on silloin muita "lapsellisia". Minulla oli kavereita silloin kun he tarvitsivat lapsenvahtia mutta muuten minun kanssa ei vietetty aikaa. Nykyisin (44v.) en edes viitsi ns. etsiä ystäviä... - nuorimies25
Oon ylä-asteikäisestä lähtien ollut "yksin". Mulla on toki tuttuja, joita tapaa harrastuksissa ja kadulla tavatessa voi muutaman sanasen vaihtaa. Työkavereita on, he ovat töissä juttukavereita.
Vapaa-ajalla mulla ei käy ketään kahvilla, minä en käy kenenkään luona. Harrastan pääosin yksin mitä sitten harrastankin. Baareissa käyn yksin...
Tyttöystävä mulla on aina ollut, 16 vuotiaasta. Muutaman kuukauden taukoja sopii väliin, kunnes on uusi tyttö löytynyt. Nyt olen 25 vuotias nuorimies.
Minusta on oikeastaan vapauttavaa olla yksin. Voin tehdä kuten haluan, riippumatta toisten aikatauluista. Olen sosiaalinen ja uskallan jutella ihmisille, sitä ongelmaa mulla ei ole.
Nyt jopa seurustelusuhde hieman ahdistaa. Olin kesän sinkkuna ja pääsin todellisen "vapauden makuun". Seurustellessani en pääse vapaasti menemään ja tulemaan, tykkäisin nähdä elämää ilman selityksiä.
Seurustelukumppani on minulle tärkeä, hän on lähes ainoa turva, mitä minulla on. En tiedä, miten pärjäisin vaikeina hetkinä ilman kumppaniani. Ja on hänen kanssaan ainutlaatuisia hetkiä... joten ehkä parempi pysyä varattuna :)
En kiellä, ettenkö kaipaisi kavereita. Mutta ilmankin pärjää, kun asennoituu siihen. Aika myös opettaa tykkäämään omasta seurastaan, vapaudesta voi oikeasti nauttia ! - Näin se vaan on...
joo, tuttua ongelmaa tuo on. Joidenkin vanhojen kaverien kanssa vaan on kasvettu erilleen, asumme eripaikkakunnilla eikä heitä näe kuin jokunen kerta vuodessa (milloin nyt satun kotikonnuilla käymään) ja uusia kavereita, siis hyviä sellaisia, on vaikea saada.
Moni jää etäiseksi kun näemme n. kerran kuussa koska heillä on usein muuta menoa jo sovittu päivälle jos yks kaks kaipaisin seuraa. Joten kehenkään en ole oikein vahvempaa sidettä saanut luotua vaikka kaikki ihania ihmisiä ovatkin... Kaipaisisin juuri sellaista kunnon ystävää, mutta sitä on vaikea luoda jos toista puolta näkee esim. kerran kuussa. Enkä tosiaan haluaisi alkaa toista pommittaa kyselemällä monta kertaa viikossa josko olisi vapaa kahville tai jotain.... itse ainakin siinä tilanteessa tuntisin oloni tukalaksi jos joku tekisi niin minulle...
Huoh, sanoisin että sellaisen sydänystävän saaminen on vaikeinta vanhemmiten :/ Kaverit on myös itsellä hukassa...työpaikan menetettyä meni suurin osa kavereistakin. Facebookkia käytin aikoinaan paljonkin mutta siellä alko mennä pelien pelaamisen puolella ja sitten siellä koukussa niitä pelaamassa...taisin sitten 0,5 vuoden paussin siitä pitää tällä viikolla olen pari kertaa siellä käynnyt ja jäi alle 5 minuutin. Nyt kun minulla on sitten aikaan olen noissa lähibaareissa käynnyt, samalla kun olen kävely lenkin tehnyt...jotain siellä tulee tuntemattomien kanssa juteltua mutta melkein siinä se ja ei...en juo siellä alkoholia kovinkaan usein...kahvi on se yleensä mitä otan vaikka joskus baarimikko kattookin vähän pitkään tai sitten yksi. Itse harrastan kalastusta ja perhosten valokuvausta sekä luontoa tulee myös kuvattua ja olisi kiva saada seuraa mukaan...nykyään ei perhostenkaan valokuvaus kun tarvi kalliita kameroita jos omaksi iloksi haluaa kuvia ottaa...makro melkein tarvii olla. Tosin olin tänäänkin yksin kävelemässä ja ei seura siinäkään haittaisi se on vaan siitä kiinni että mistä löytää myös nämä muut samanlaisilla ajatuksilla olevia henkilöitä. Nyt olenkin löytänyt yhden neidin jonka kanssa kahvitellaan ravintoloissa, kotonani tai hänen luona ja kaikki alko kahville menosta...hänellä tosin on kavereita niin paljon ettei aikaa aina minulle tunnu löytyvän mutta olen kärsivällinen koska olemmehan vasta 2 viikkoa tunteneet toisemme. Meillä on yhteinen kieli englanti jota molemmat puhuu aika hyvin, mutta itse koitan oppia myös sanoja Brasiliaksi ja hän taas Suomeksi. Mietin vain että jos hän olisi Suomalainen niin hän ei ehkä olisi koskaan lähtenyt minun kanssa kahville. Itse pyörin Turun alueella Nättinummessa joten jos joku kaipaa koiran ulkoiluttamis seuraa tai kahvittelua täällä suunnalla niin pistä vaan viestiä...olen kyllä eläimille allerginen mutta sehän ei ole este ulkonaliikkumiseen tai kahvitteluun. Skypestä löytyy nimi Tonijp1980 josta saa varmaan parhaiten kiinni ja en pistä pahaksi myöskään sitä jos haluat vain jutella skypen kautta. Huomenna työhaastattelu joten eiköhän ole aika mennä nukkuu et on pirteenä sitten....hyvät yöt kaikille yksinäisille ihmisille.
Niin se on, nuorena aikuisena on vaikea saada ystäviä. Huomasin tämän kun lähdin kotikaupungista muualle opiskelemaan. Mukavia ihmisiä tuli kyllä vastaan, mutta vaikea on ollut löytää oikeita "sielunsisaria". Monella on jo oma vakiintunut parisuhde tai muuten järjestelty ja kiireinen elämä, johon "ei mahdu" uusia tuttavuuksia.
No, lopulta kuitenkin löysin ystäviä. En löytänyt niitä heti enkä helpolla, mutta kärsivällisyys palkitaan. Löysin ensin yhden mukavan opiskelukaverin, jonka kanssa ajatukset ja mielenkiinnonkohteet synkkasivat, ja hänen kauttaan raottui ovi näiden omanlaisten ihmisten maailmaan.
Voimia ystävän etsijöille. Vinkkinä voisin sanoa, että kiinnitä huomiota niihin vähän hiljaisempiin ja vetäytyvämpiinkin ihmisiin, heitä ei moni osaa huomata, mutta voivat olla todellisia timantteja ;)- mitä niillä ystävill
Ei teissä mitään vikaa ole, siis teissä joiden lapsuudenystävät kaikkoaa. Ihmisille vain tulee elämässä kaikenlaista ja energia menee omien ongelmien selvittämiseen. Siinä vain ystävät jäävät.
Ja vaikea on löytää uusia. Itse olen monenlaisissa harrastuksissa, on vain samantyyppisesti ajattelevia, heidän kanssaan jutellaan joskus ja siihen jää. En pidä sitä edes pahana, itsekin hyvin harvoin joutaisin kahville vaikka joku pyytäisikin. Ehkä joku kerran kahdessa vuodessa satunnaisesti pyytää.
Sisarukset on niitä joille voi soittaa vain kolmen kuukauden välein ja jatkaa samasta mihin viimeksi jäätiin.
Jättäkään nyt ainakin alemmuudentunne pois. - ystävätön mies.
Minulla ei ole koskaan ollut ystäviä oikeastaan. Ei kukaan soita minulle koskaan. Joskus soiitelivat kun joku tarvis rahaa lainaksi. En lainannut ja sitten kukaan ei halunnut olla kaveri. No, eihän tässä ole nä'ä kuin n 40 vuotta yksinäisyyttä jäljellä ennen kun kuolen.
joo itellänikään ei oikein ole kavereita mut täältähän mä niitä koitan ettii
- minä vaan - yksin
Samat ajatukset minulla. Ruvetaanko kimppaan?
- city-hermit
Ei ole mullakaan yhtään ystävää, mutta en tosin niitä kaipaa. Minusta on tullut erakko. (kaupunki erakko, metsään en ole vielä lähtenyt) En tunne yksinäisyyttä enään.
Nykyjään hermostun ihmisten seurasta, olen allerginen ihmisille.
-M35 - Ole aktiivinen
Täältä on muutama tuttavani löytänyt ystäviä, kun on etsinyt samalta paikkakunnalta. Kannattaa kokeilla.
Ystävyys on monitahoinen asia. Minulla on ollut elämäni aikana todella paljon ystäviä. Suurin osa heistä on kadonnut - vetäytynyt pois tai sitten olen itse lakannut soittelemasta, kun ei toinen koskaan soita.
Helposti ajattelee, että vika on minussa, mutta harvan elämä kulkee tasaista tahtia. Voi tulla masennusta tai muuta sairautta, perheenjäsenen sairautta, kiinnostuksen kohteet vaihtuvat, ei vaan jaksa pitää yhteyttä. Ikävintä on mielestäni se, että lopetetaan vain yhteydenpito eikä kerrota syytä siihen. Se jää vaivaamaan. Olisi reilua kertoa, olipa syy mikä tahansa.
Nykyisin minulla on yksi todella hyvä ystävä samalla paikkakunnalla, omat lapset myös ja muutama nuoruuden hyvä ystävä eri paikkakunnalla. Heitä tapaan 1-2 kertaa vuodessa ja soittelemme silloin tällöin. Tämä riittää minulle, mutta en olekaan enää nuori, vaan keski-ikäinen.
Harrastuksista harvemmin löytää kavereita. Sinne mennään harrastamaan ja lähdetään pois. Juttelulle ei välttämättä jää aikaa tai tilaisuutta.
Jos on avoin ja kulkee rohkeasti "silmät avoimina", niin ystäväehdokkaita löytää helpommin. Asun Itä-Suomessa ja täällä on todella helppo saada juttukavereita, joista saattaa tulla jopa ystäviä. Jos tekee aloitteen eikä toinen ole kiinnostunut, niin eihän siinä mitään menetä, mutta voi parhaassa tapauksessa saada ystävän.
Ystävyys on tärkeää. Se googlettaminen "kirjekaveri"-sanalla kuulostaa ihan OK:lta ja tosiaan tänne kannattaa laittaa ystävän etsintäilmoitus. Onnea kaikille etsintään. - siksi
"Miksi kavereita on niin vaikea saada?"
Tässä on eräs miehen näkökulma.
Miehet vihaavat narsistisia naisia. Ja toisaalta yleensä myös narsistisia miehiä kuten myös narsistisia lapsiakin. Jos otat elämäntehtäväksesi "lähteä kahville", tulee sinusta narsisti. Olet tällöin päättänyt ettet aio hyödyntää elämääsi mihinkään järkevään kuten kylmäfuusion tutkimiseen. Miehet eivät tule pitämään sinunkaltaisista naisista. Tästä voi johtua myös se että toiset naisetkaan eivät liiemmin halua sinun seuraasi. Miehet nimittäin haluavat mielellään eroon myös niistä naisista jotka hilluvat narsististen naisten seurassa. Se narsismi nimittäin on tarttuva tauti, mutta ihminen kyllä on jo yleensä siinä vaiheessa narsisti jos hyväksyy ystäväkseen toisen narsistin.
Ystäviä tai kavereita on helppo saada jos tekee elämässä jotain järkevää. Kunnon ylläpitäminen ei ole huono harrastus. Kahvittelu mielestäni on. Minä en kuitenkaan kaipaa ketään hidastamaan vauhtiani lenkkipolulla enkä kyllä liiemmin kaipaa juttuseuraa painojen nosteluunkaan. Keskityn ennemmin itsenäisesti kuntoiluun. Jos kuitenkin haluaa jonkinlaisen harrastuksen missä on jotain järkeä niin aloita vaikkapa geokätköily. Tosin ei siinä mitään järkeä ole muussa määrin kuin että sitä voi harrastaa yhdessä kavereiden kanssa ja siinä kunto kohoaa jos jaksaa juosta purkilta toiselle. Se purkkien etsiminen ja loggaaminen tosin on täysin järjetöntä touhua. Mutta siinä näkee välillä ihan kivoja maisemia. Tai sitten lähdet opiskelemaan ja perehdyt tohon kylmäfuusioon. - fjrgoååtohjyohjhe
Erikoisia aloitusnostovalintoja Suomi24:lla.
Jos haluatte puhua Facebookista, miksi ette kirjoita aiheesta Facebook siellä? Jos tuokin muka on ihan "aito ja vilpitön" keskustelunavaus, niin ei luulisi olevan vaikeaa olla siten normatiivisesti sosiaalinen, että puhuu Facebookista sitten Facebookissa - ja luonnollisesti _omalla_ nimellään. Epäsosiaalista käytöstä kirjoittajilta mielestäni tulla tänne Suomi24-palstoille kirjoittamaan aiheista tai asioista, jotka eivät liity keskustelupalstojen aiheisiin. Ette voi olettaa, että jokaista viestinne lukevaa kiinnostaa teidän elämänne sosiaalisissa medioissa tahi sellaisten asioiden kommentoiminen.
Mitäs sanotte, kun minä tunnen aina itseni aika sosiaaliseksi, kun luen näitä juttuja? Enkä ole kavereita vailla näiltä palstoilta. Jostakin syystä rehentely, ilkeämielinen mollaaminen, huijausviestit joissa tuodaan julki jopa sähköpostiosoitteita tai sellaisilta ainakin näyttäviä, viestit joissa puhutaan varmaan todellisuudessa ihan muusta kuin palstan aiheesta ( tämänkin palstan "keskustelu" muka "Yksinäisyys"-aiheesta, just..) ja ilmeiset(kö?) tekoideniteetit ei kiinnosta minua millään muotoa, mitä ketjua luin.
Noin vanha viestialoitus eilen 08.03.2014 Suomi24:n etusivulla? Outoa.
Jotkut sanoo, että sääli on sairautta, mutta ei se siten sairautta ole, että kyllä minä aina sääliä koen näitä palstoja lukiessa, kun ettehän te muuten näitä Suomi24-palstoja vihatörkyyn tukkisi, jollei some olisi sekoittanut teidän päitänne. Sanokaa vaan vapaasti vainoharhaiseksi, mutta minulla on sentään sen verran hyvä sosiaalinen silmä, että en mä kuvittele, että tätäkään palstaa missään hyväntahtoisessa mielessä monikaan palstakävijä käyttää aiheen mukaiseen keskusteluun. Sääli erityisesti niiden kannalta, jotka oikeasti haluaisivat keskustella.
Mitäs minä aloittajalle sanoisin? No enpä osaa sanoa mitään. Kun ei tunne kirjoituksen laatinutta, ei voi antaa ohjeita. Muutenkin nimettömien ja naamattomien kanssa nimettömänä ja naamattomana keskusteleminen on sama kuin keskustelisi seinille. Enkä puhu nyt mistään somesta, vaan jos ymmärrätte ihan tavallista ilmaisua. Mulla ei ainakaan ikinä ole ollut tarvetta laskea ystäviäni. En menisi niistä internetissä avautumaan, mutta kyllä yleensä jokaiselle joka on empaattinen ja luotettava ja hyvä tyyppi, riittää ystäviä, edes joku tai jokunen. Tai jos jollakulla ystäviä ei ole, niitä on aina mahdollista saada, jos on avoimin mielin, mutta sitten pitää muistaa, että ystävä on eri asia kuin kaveri tai tuttava. Ja että ainakaan mistään baareista tms. juottoloista tai netin perusteella varmaan aika suurella todennäköisyydellä ei kukaan mitään luotettavia sydänystäviä voi saada. Tietysti hyvä, jos joskus toisinkin, mutta noin yleisesti.
Ihmiset ovat sitten luonteiltaan vaan erilaisia: toisille riittää muutama hyvä vuosikymmenten aikainen ystävä, joku toinen haluaa ison sosiaalisen piirin. Sosiaalisuudesta se ei kerro mitään, että mitä netti sanoo. Mutta se kertoo ja paljon, jos ei muuta jotkut netissä osaa, kuin käyttää netin nimettömyyttä mollaamiseen.
Minusta on aina sanottu, että olen sosiaalinen ja empaattinen ja hauska tyyppi ja mulla on montakymmentä oikeasti hyvää ystävää. Netin perusteella vaikuttaisin varmaan kuitenkin luuserilta tai yksinäiseltä, kun en ole somessa, eikä sellaiset asiat kiinnosta yhtään. Eikä se haittaa yhtään, koska minulle on aivan sama, mitä tuntemattomat ihmiset minusta ajattelevat. Siihen mittaan asti, kunhan eivät lähde netissä mollaamaan selkäni takana, kun en itse somea harjoita.
Varmaan kannattaa luottaa niihin,jotka live-elämässäkin ovat luotettavan oloisia. Netti on roskaa.- KALLE KELLO
Aika köyhää on sinunkin elämäsi. Jos sinun kriteerisi on vaikkapa 500 kaveria facebookissa, niin minulle riittää vallan mainiosti 2 kaveria elävässä elämässä. Oikein hyviä kavereita. Tuttavia (joiksi luokittelen facebook-kaverit) on hyvää päivää tuttuja, joiden kanssa ei keskustella edes mitään syvällistä ja joihin ei oikeasti voi luottaakkaan. Kavereiden kanssa mennään ulos, puhutaan syvällisä tuoppi edessä, kävellään ja kaikkea sellaista. Ne ei ole kasvottomia ruudun takana. Jos ymmärrät mitä tarkoitan?
- ldfgjrigtihjyoihjyio
KALLE KELLO kirjoitti:
Aika köyhää on sinunkin elämäsi. Jos sinun kriteerisi on vaikkapa 500 kaveria facebookissa, niin minulle riittää vallan mainiosti 2 kaveria elävässä elämässä. Oikein hyviä kavereita. Tuttavia (joiksi luokittelen facebook-kaverit) on hyvää päivää tuttuja, joiden kanssa ei keskustella edes mitään syvällistä ja joihin ei oikeasti voi luottaakkaan. Kavereiden kanssa mennään ulos, puhutaan syvällisä tuoppi edessä, kävellään ja kaikkea sellaista. Ne ei ole kasvottomia ruudun takana. Jos ymmärrät mitä tarkoitan?
No viestisi vasemman yläkulman nuolesta riippumatta ei voi olla minun tekstiini ketjussa tuo viesti. Kenellä täällä on luetun ymmärtämisessä tahallista vikaa? Sanoin, että en halua Facebookista keskusteltavan täällä tässä nettipaikassa, koska Facebook ei kiinnosta minua, en tiedä siitä mitään, enkä ole siellä ja koen loukkaavana ja typeränä, että keskustelupalstoille jotkut tulee puhumaan Facebookista, kun aihe ei todellakaan kiinnosta ihan kaikkia. Kohdistin viestini sille kirjoittajalle, joka oudosti erittelee yksityiselämäänsä Suomi24-palstalla, toivon mukaan omaansa. Koen loukkaavana, että täällä laaditaan aloituksia, joiden laatijat eivät sitten edes kommentoi ketjuihinsa vastaaville. Haisee nettikiusaaminen...
Onko muuten tuo sairas nimimerkkivalintasi isoilla kirjaimilla kirjoitettu "KALLE KELLO" jokin sairas sanaväännös esimerkiksi sanasta kellokalle, vaiko mitä? Pidätkö käytöstäsi hauskanakin? Miten kuvittelet, että voit pitää tavallisia kirjoittajia tyhminä, pidät pilkkanasi esimerkiksi minua joka kommentoin täällä. Tosin kun en ole yksinäinen, en edes olisi tässä keskustelussa ottamassa osaa keskusteluun, jollei ketjun aloitus olisi ollut Suomi24.fi-etusivulla.
Kyllä minulle on monta kertaa sanottu tässä Suomi24:ssa, että elämäni on muka henkisesti köyhää, mutta siihen nähden omituista, että mun elämäni kuitenkin kiinnostaa täällä. Jos olisin aivan merkityksetön kirjoittaja, tuskin täällä roikuttaisiin herjaamassa minua. Kohta varmaan ei voi edes keskustelupalstoille tavis kirjoittaa, ilman että some-pöpähtäneet nettikiusantekijät ja urkkijat vainoaa harrastuksekseen taviksia nettipalstoilla...
Enpä muuta ohjetta osaa antaa, jos täällä yhtäkään normaalia ihmistä on kirjoittamassa kuin että ja mutta jos itse koskaan olisin missään somessa, en hyväksyisi koskaan kavereiksi edes puolituttuja.
Hupaisaa, että nettikiusaajat puhuu täällä luottamuksesta. Luottamus on mielestäni asia joka ansaitaan. Itselläni on niin, että minun ystäväkseni pääsee noin vähintään kymmenen vuoden läheisellä tuntemisella, kaveriksi jos on ihminen jonka kanssa edes joskus vaihdetaan kuulumisia ja jos tiedän ihmisen luotettavaksi tavikseksi ja tuttavaksi jos on käytöstapoja - enkä puhu internetistä, vaan juuri siitä reaalielämän todellisuudesta ja totuuksista, jota näillä nettipalstoilla havaitusti pilkataan puppujutuilla.
Mulla käy sääliksi niitä, joiden nettikiusaamisharrastus on levitellä ihmisten arkaluontoisia tai muuten kiusallisia asioita tai tietoja netissä. Ja sanokaa vaan vainoharhaiseksi, mutta en mä usko aloituksenkaan olevan vilpitön tai aidosti kirjoitettu. Jos olisi, keskustelun aloittanut olisi keskustellut ketjussa.
Mulla on sellaiset kriteerit, että netissä kirjoitellaan kirjallisten taitojen mukaan. Taitavat nettikirjoittajat osaa herättää ajatuksia, mutta hyvät ja taitavat nettikirjoittajat eivät kirjoita kiusatakseen tai käyttääkseen netin keskustelemiseen tarkoitettuja palstoja väärin tai vääriin tarkoituksiin.
Jos minä olisin kovin yksinäinen, ainakaan täältä en ikinä hakisi itselleni uusia tuttavuuksia. Itseasiassa tekisi mieli huutaa, että jos täällä on yksikään yksinäinen ihminen, niin älkää ikinä vastatko ainakaan niiden viesteihin yksityisesti, jotka laittaa keskustelupalstaviesteihin tällaisella nimettömällä foorumilla yhteystietoja tai sähköposti-osoitteita.
- Erakko
Minä en edes ole facebookissa.
Jos jollain on asiaa, soittakoot tai lähettäkööt sähköpostia. Kännykät ja netti on vaikuttaneet huonollakin tavalla.Ennen piti käydä kaverin luona mutta nykyään kännyllä tai sit netin kautta pidetään yhteyttä.Yritän tässä kertoa että kännyt ja netti tappoi oikeaa sosiaalista kanssakäymistä
- kasvotusten
Onko hieman ahdistavaa, kun omat sisaruksetkin onnittelee syntymäpäivänä facebookissa, sen sijaan että soittaisivat tai tulisivat käymään. Toi skype / facebook on hyvä yhteydenpito väline silloin jos asutaan kaukana toisistaan tai eri maissa, mutta jos samassa kaupungissa asutaan ja kaverit chattailee illat pitkät ruudulle ja onnea toivotellaan naamakirjassa niin pieleen on mennyt hyvä sosiaalisen median idea.
Mulla on se linja etten netissä rupea ihmisten kanssa jaarittelemaan jos on mahdollista kohdata kasvotusten, mielummin aina myös kasvotusten puhelimen sijasta mutta puhelimessa sentään on suorassa kosketukessa toiseen ihmiseen. Jos joku on niin kiireinen netissä sosiaalisoinnin takiaa ettei ehdi nähdä (niin kuin monet on) niin sitten ei tarvitse pitää mitään yhteyttä. Nähdään jos vahingossa törmätään.
- riihimäki
Sellaista se on,nykypäivä.
- 10+12
Ihminen on kasvatettu niin kunnolliseksi kansalaiseksi, ettei hänelle jää aikaa edes lähiperheelleen, puhumattakaan ystävistä. Ongelman voi ratkaista omalla kohdallaan, ja voi myös tehdä jotakin asioiden parantumisen eteen, joten jos se kiinnostaa, käykää tutustumassa Alkuajatukseen. Siitä löytyy suoraa ja selkeää tietoa valaisemaan tätä asiaa. Löytynee googlaamalla.
- Yksin synnyt!
Yksin synnyt ja yksin kuolet.
Matkalla koet tapahtumia. - eilöydy ei
Niinpä...olen itse muuttanut tälle paikakunnalle yli 10 vuotta sitten mutta enpä ole
täältä kavereita löytänyt. Tosin tulinhan tänne toiselta puolen suomea murteeni on erillainen ja tänne tullessa olin aika puhelias, mutta kyllä on puhehalut menneet ja tuntuu että ei nykyisin enään ole edes mitään sanottavaa. Mieleeni on juolahtanut että
olisikohan itsari ratkaisu tähän ongelmaani, niin moni nyt sanoo tietysti että ei ole mutta mitä *helkkaria* sitten teen tälle yksinäisyydellä ???? - ihan normi juttu
Luin kummastellen läpi keskusteluketjun, koska en ihmettele nykymenoa, netti kerää enenevässä määrin ihmisiä luoksensa eikä ihmiset liiku tällä hetkellä niin paljon fyysisen sosiaalisesti.
Mutta tämä on välivaihe.
Kun mukanakannettavat kevyet tabletit tulevat ja pystyy viestittämään myös sosiaaliseen mediaan ulkona liikkuessaan, sitten tilanne palaa takaisin siihen että mennään, liikutaan ja kuljetaan myös ulkona muita tapaamassa.
Myös ulkomailla samanlainen kehitys jatkuu, ei suomalaiset ole poikkeus kasvavasta nettisosiaalisesta joukosta, joten ketjun suomalaisia syyllistävät ovat väärässä, on kysymys yleisestä kehityksestä joka muuttaa yhteiskunnan rakenteita ja sosiaalisia suhteita pysyvästi ja aivan uusilla tavoilla. Tästä näemme negatiivisimpia tuloksia tämän ketjun arvostelijoissa, koska he ovat juuri netin suurkuluttajia, siis netin ääressä aikaansa viettäviä.
Tästähän luonnostaankin seuraa sosiaalittomuus toisaalla, miettikää vaikka. - Riku Rikas
Helppohan noita tuttuja on hommata, mutta "kaveriksi" en ryhdy, koska siitä tulee itselle melkoinen taakka kun ovat aina jotain vailla.
Yksin sitä joka tapauksessa kuolee vaikka olisi kuinka paljon mitä tahansa. Sitten saa olla aika hullu tyyppi jos notkuu siinä kuolinvuoteella juuri siihen hetkeen kun potkaisee tyhjää, mutta voihan sitä kerrastakin kuolla joten väliäkö tuolla.
Täällä netissä on hyvä ettette pääse kerjäämään, mutta mikäs tässä keskenään rupatellessa. Arvaa vaan luinko läheskään kaikkia mitä tuonne ylös olitte kirjoittaneet? No en, mutta oma juttu piti kuitenkin kirjoittaa ehkä sen lukee edes yksi ja mitä sitten. :D - arjen sykoloki
Ota selvää hirviporukoista. Kysy ottavatko jäseneksi. Sitten vain suoritat metsästyskortin ja ammut hirvikokeen hyväksytysti. Tarjoudu myös saaliin käsittelyyn eli lihan leikkaamiseen. Muutaman kymmenen vakavasti otettavan henkilön ystävyys on taattu näin.
Tässä huomataan heti myös se missä menee pieleen. S24 väki ajattelee, jotta joojoo panopuuksi. Eli tässä menee pieleen. Ottakaa opiksi. Juttu menee heti pieleen kun lähtökohta on tuollainen kuvitelma. Eli unohda ja unohtakaa koko juttu. Rypekää seksisäälin tarpeessanne loppuikänne. Todelliset ystävyyssuhteet ovat kaukana tuollaisilta. - KALLE KELLO
Vaikka kuinka eletään tätä päivää, niin oikeat kaverit tulee jostain muualta kun naamakirjasta. Kaikkien elämä on sosiaalisessa mediassa, eikä osata seurustella enää normaalisti. Ei harrasteta, ei mitään kanssakäymistä. Kun tulee töistä, koulusta tai mistä tahansa kotiin ja oli kellonaika mikä tahansa, niiin porukka marssii "seurustelemaan" facebookkiin. Siinä se on. Sitten kun ollaan oikeasti naamatusten, ei osata edes puhua mitään. Varmaankin 80-85 % ihmisistä on täysin facebookin orjia ja sosiaalisten kanssakäymisten osaaminen on täysin nolla,
. - nimettäin
"Varmaankin 80-85 % ihmisistä on täysin facebookin orjia"
Hienoa että joku on havainnut tuon asian.
Kyseiset ihmiset ovat vapaaehtoisesti tuhomassa omaa yksityisyyttään, sekä typistämässä kommunikointiaan.
Toinen juttu on se että nykyisin kaikkialla näkee nuoria naisia(enimmäkseen) jotka kävelevät kaikkialla "älypuhelinta" tuijottaen. Sitä näplätään kaikkialla - jopa iltaelämässä. Se kielii pelosta ja teknologian orjuudesta ja ainakin minä jätän kyseistä älyttömyyttä harrastavat kokonaan omaan arvoonsa, sillä he ovat todellisa zombeja ja orjia.- Puhelimen orjat
Älypuhelimen orjuus on valitettavan totta. Baarissa näkee seurueita saman pöydän äärellä ja kaikki tuijjotaa vaan puhelimen ruutua, eikä kukaan puhu toisilleen mitään.
- yksinäinen elämä
Mulla ei koskaan ole ollut kavereita. :(
Olisin onnellinen, jos niitä edes aikuisena löytäisi.- nimettäin
Ei yhtään kaveria? Surullista. Johtuuko erilaisuudesta jota enemmistön lampaat eivät ymmärrä, ujoudesta vai asuinpaikasta - tiiä häntä? Ei minullakaan monta ole, mutta muutama hyvä ystävä.
Kumppania ei vaikka kaikki onkin kunnossa. Kumppanin saaminen on erittäin vaikeaa nykyisin varsinkin miehille, sillä naisten enemmistö juoksee sirkuksen luomien mielikuvien perässä, pää jumissa.
Hei! täälläki yksi osallistuja tähän ketjuun, hyvä että olette ottanu puheeksi tämän asian, musta saa ihanan ystävän ja toivon löytäväni sellaisen itsekkin :) saat olla mies tai nainen laitelkaa vaikka s-postia [email protected] ja vaihellaan aluksi vaikka siellä kuulumisia :) olen.24v yh Lapista
- Maniokki
Viehättävältä ainakin valokuvassa näytät. Eikun kahveelle vaan, kyllä kavereita varmasti riittää.
- apua näitä
Miten ihmeessä aina löytyy näitä pöllöjä jotka luulee ett noi kuvat on aloittajasta. Voi herra jee sentään. Ylläpito ne sinne laittaa.
- nimettäin
Ns. hyvinvointiyhteiskunnassa eläessämme voisi joskus kysyä kysymyksen:
Onko tämä yhteiskunta hyvinvointiyhteiskunta, kun kerran sosiaalisia ongelmia ja yksinäisyyttä on niin paljon?
Mitä tekee rahalla jos ei ole ketään kenen kanssa sitä voisi jakaa?
Mitä tekee työllä jos sen ainoa tarkoitus on pitää yksinäinen hengissä?
Mitä tekee juhlapuheilla, jos juhlat koskettavat vain pariutuneita ja systeemiin mukaan otettuja?
Ihminen on sosiaalinen eläin joka kärsii yksinäisyydestä. Ja vaikkei kärsisikään, niin terveys kärsii kuitenkin - asiaahan on jopa tutkittu.
T: savon korven puolivapaaehtoinen erakko. "Taidan sitten olla jotenkin epätoivoisen tuntuinen, yksinäinen kenen kanssa ei haluta olla."
Ehkä olet liian objektiivinen ja et halua juoruta perättömiä plus vielä tämä sinun "ystäväpiirisi" rakastaa subjektiivisuutta yli kaiken ja näin ollen et oiken sovi joukkoon?
Jos ei ole karismaa, niin sitä ei sitten vain ole.- kaveriton.
Miulla oli joskus kavereita mutta niistä tuli juoppoja ja rikollisia joten katkaisin välit.
En jaksa kattella kännisiä miehiä jatkuvasti, rasittavaa sellane elämä, kuunnella niiden murheita et nainen jätti ja sellasta. Itse oon kohta 40 vuotias ja aika säälittävää kun ei ole kavereita eikä läheisiä.- debbaDaddy
Ahdistaa aikuisen seuran puute. Oon aina lasten kanssa kotona ja kuuntelen huutoa päivästä toiseen. Vaimo on vuorotöissä, enkä siksi pääse juuri milloinkaan mihinkään ilman lapsia. Paikkakunnalla ei asu ketään sukulaista tai ystävää ja työpaikkakin meni just. Tänä vuonna ei oo kukaan aikuinen käynyt kylässä. Talon myynti muutto tappio kunnassa tällä hetkellä pelkkä haave, etenkin kun vaimo ei halua muuttaa.
- joope86
Olisi kiva itsekkin saada uusia kavereita elämään. Tuntuu että on välillä niin yksinäinen. Olen 29v mies ja asustelen pohjanmaalla. Ottakaapa yhteyttä kaikki mieluiten naispuoliset ihmiset sähköpostiini. [email protected].
- KatriinaEtelästä
Ystäviä saa olemalla ystävä toiselle. Mielestäni jokaisen yksinäisyyttä potevan olisi hyvä pohdiskella, olenko *minä itse* sellainen henkilö, johon haluaisin tutustua. Olenko tyytyväinen työhöni tai opiskeluuni, teenkö vapaa-ajallani asioita, jotka tekevät minut onnelliseksi, onko elämässäni tavoitteita, joiden eteen teen työtä määrätietoisesti. Kun olet tyytyväinen elämääsi, säteilet luonnostaan positiivisuutta, mikä vetää ihmisiä puoleensa. Toisaalta kun sinulla on jokin mielenkiintoinen päämäärä, jota tavoittelet työssä tai harrastuksessa (tahdot vaikka kehittyä jossakin joukkuelajissa) ja jota muutkin työkaverit tai osanottajat tavoittelevat, uusia kontakteja ja ystävyyssuhteita voi muodostua melkeinpä itsestään.
Tapoja yhteydenpitoon on onneksi monia, joten jos soittaminen aluksi ujostuttaa, ei se ole mikään este ystävien saamiselle :) (En ole itsekään yleensä ystäviini yhteydessä puhelimitse vaan pikemminkin sähköpostitse; kirjoittaminen on ollut hyvä keino ylläpitää kaukaisiakin ystävyyssuhteita).
Positiivinen asenne on jo puoli voittoa. Hymyilkää ihmiset!Ei se että on päässyt elämässä ja harrastuksissa pitkälle takaa sitä että olisi ystäviä. Minä olen päässyt työelämässä todella pitkälle ja minun ammatillista osaamistani arvostetaan ja minulle on useita kertoja tarjottu esimiestehtäviä(mutta perhesyistä en ota tätä taakkaa vastaan). Lisäksi harrastan aktiivisesti urheilua ja olen ylittänyt omat tavoitteeni useita kertoja.
Mutta se ei tee elämästäni onnellista. Pitäisi olla ystäviä tai edes jotain sosiaalista (turva)verkkoa, jonka kanssa kommunikoida ja pohdiskella asioita. Nyt käsittelen asioita vain omassa päässäni ja masentuneena teen tästä varmaan turhan negatiiviset johtopäätökset..- näin minulla
Täytyy vaan sanoa, että mitä paremmin minulla on elämässä mennyt sitä nopeammin ne ystävät ovat vähentyneet. Yllättävän moni ystävä, varsinkin sellainen, joka ei itse pärjäää omassa elämässään, ei kestä katsella ystävänsä menestystä vierestä... Syntyy kateutta ja katkeruutta, vaikka menestymisen avaimet olisivat ihan selkeästi, kenelläs muullakaan, vain ja ainoastaan itsellä.
Että ei se menestyminen takaa ystäviä.
- Uusasukas
KOmppaan ihan täysin tätä keskustelua.. Olen 22- vuotias ja reipas vuosi sitten muutin uudelle paikkakunnalle. Tämän ajan aikana olen vaihtanut muutaman kerran työpaikkaa, mutta nyt olen ns. vakituisessa. Nykyisen pikystäväni kyllä tapasin melkein heti muutettuani, eli sinänsä mulla alkoi hyvin, mutta sitten muuten ystävien saaminen on ollut TODELLA vaikeaa..
Aluksi pistin sen tuon työpaikan vaihtelun piikkiin, etten kerinnyt tutustumaan kunnolla, mutta nyt voin oikeasti otdeta että ehkä vika onkin minussa..
Olen kyllä ukava kaikille ja yritän heittää aina väliin jotain hauskaa ja suostun työpäivän jälkeen lähtemään lasilliselle.. mutta jokin minussa sitten on, kun kehenkään en saa muuten koin hyvää kontaktia.
Vaikka olen tavannut kymmeniä ihmisiä ihan kaverimielessäkin, niin pari tyttö kaveria vain olen saanut joiden kanssa tulen toimeen niin että jutut kohtaa ja on helppo olla, sekä tapaan heitä vapaa aikana silloin tällöin.
Oon miettinyt pääni puhki miten voisin parantaa tilannettani. Olen myös huomannut sen että kaikkien kanssa ei oikeasti "tule toimeen" vaikka kuinka yrittäisi, ei se riitä että ollaan vain mukavia, pitää jonkin verran olla niitä yhteisiä intressejä ja henkisesti samalla tasolla.
Tekisi mieli aloittaa taas opiskelemaan ihan tämän takia, kun sitten ainakin tietäisi olevansa suunilleen samanhenkisten ja saman tilanteen omaavien kanssa, ehkä jopa olisi helpompi muihin tutustuakin... - jugetzuikka85
Itsekin tässä pohdiskellut kaveripiirin muokkaamista täysin uuteen uskoon. Vaikka feispuukin kaverilistalla onkin lukematon määrä kavereita ja hyviä ystäviä, tulee melkeinpä päivittäin fiilis että onko kukaan heistä sittenkään oikeasti "se paras". Tässä parin viikon aikana tullut mietittyä, että mistä niitä kavereita sitten löytäisi? On tuolla treffi-palstallakin ilmoitus että kavereita haetaan, mutta harva sinne mitään on itsestään ilmoittanut. Tässä parina päivänä tullut fiilis että jos ois rahaa, niin lähtisin jonnekin kauas, pistäisin puhelimen pois päältä ja lähtisin vaan pois. Katsotaan sen jälkeen kuinka moni on kaivannut ja kuka ei....
- Ihmissuhdesoppaa
Mutta eikö tämä kuulosta siltä, että oli sulla kavereita / ystäviä tai ei, niin sinä et ole kenellekään sellainen? Hyvät ihmissuhteet eivät ole pelkästään saamista, vaan myös antamista; ajattele toisista niin kuin toivoisit itsestäsi ajateltavan.
- nainen.....
itse olen saanut ne pysyvät ystävät just opiskeluaikoina...osa on hävinnyt mutta muutama pysynyt...sillon nuorempana..tuntuu,et vanhempana yli 30:senä on vaikeampi enää saada tosi ystäviä...toivottavasti oisin väärässä :)
- yksinäinen keiju
No, mitäpä minä tähän muuta vastaisin kuin että näinhän sitä minullekin käy.
Toiset naiset kiinnostuvat varatuista miehistä ja minä jään yksin. - piuku29
Minä puolestani koitan päästä irtautumaan lapsuuden ystävästäni... Näin jälkiviisaana ajateltuna... Parempaakin seuraa olisi saanut ja monet hankaluudet ja vaikeudet vältetty.
- 6+4
Mikä siinä on, että vielä lukiossa ollaan tyttöporukassa ja käydään usein ulkona, mutta siinä kahdenkympin jälkeen tilanne muuttuu nopeasti? Mullakin on nykyisin melkein kaikki kaverit miespuolisia. Nykyisin miesten kanssa on jopa kivempi käydä ulkona, ne kun on aina tavoitettavissa eikä riitojakaan tule. Ja kyllä miehet ymmärtävät olevansa "vaan" kavereita, välillä tuntuvat jopa ymmärtävän sen paremmin kuin minä...
- kauhea ällö mies.
Ei ole kavereita eikä elämää. Töistä sain potkut koska olin liian ahkera ja ne anto potkut koska olisivat joutuneet maksamaan palkkaa. En ole naista halannut koskaan edes.
- kersantti
Sodassa älykkäät ja laiskat sijoitetaan upseereiksi. Älykkäät ja ahkerat aliupseereiksi. Laiskat ja tyhmät sotamiehiksi. Tyhmät ja ahkerat ammutaan etteivät aiheuta vahinkoa omilleen.
Ite oon oppinu sen että tosi ystävät ei kaikkoa mihinkään,vaikka välimatkaa on :) Ite on asunu siellä ja täällä. Mut edelleen oon tervetullut rakkaan kaverin luokse vaikka välimatkaa on n.600km. Tosin eipä täällä nykysellä paikkakunnalla ole kavereita :/
- kaveriton
Missäpäin asut?
- Anonyymi
Tuoksu naisesta saattaa olla vaikka ihanista varpaista ja työpäivän sukista.Monet MIEHET pitävät naisensa tuoksustaMikä voi olla jalkojenhierontaa,samalla nuuhkien kiihoittavaa feromonien tuomaa tuoksua.Itselläni tämä toimii vielä kuusikymppisenä,elikkä aivan kiihoittavaa😋😋😋💪
- Anonyymi
tässä ajassa ei ole kavereita
ihan normaalia olla välinpitämätön ihmisille
kaikenlainen vastailu on pahasti pois muodista - Anonyymi
Hei miten saa uusia kavereita ?
T. Lulu - Anonyymi
Miten saa uusia kavereita
Ketjusta on poistettu 3 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Metsäkoneen kuljettaja huuteli tutkijalle
"voisit kyllä ottaa rintaliivit pois ennen kuin tulet minulle juttelemaan, hän sanoo." https://yle.fi/a/74-20106446 On7049910Suomi on täysin sekaisin
Jo ties monettako päivää hirveä itku ja poru jostain helvetin nilviäisistä. https://www.is.fi/taloussanomat/art-20000104044321Kaikki ei vieläkään usko luontokatoon.
Suomussalmen Hukkajoella foliohattu metsäkoneen kuljettaja tuhosi tuhansia harvinaisia jokihelmisimpukoita eli raakkuja902976Sano vain suoraan, että nyt riittää
ettei kiinnosta. Sano, että lopeta! En ihmettelisi, jos olet saanut tarpeeksesi ja toivot minun ymmärtävän lopettaa. Eh432855Mari Rantanen asettaa sairaan lapsen edun oman uransa edelle - (tekikö Marin samaa)
Noin toimii kunnon vastuuntuntoinen äiti, mutta siitäkin nämä mt-ongelmaiset vasemmistolaiset häntä täällä haukkuvat. "2292654Ohhoh! Ex-pääministeri Sanna Marinin Joni-rakas paljasti ilouutisen: "Tässä kuussa..."
Sanna Marin on ollut naimisissa Markus Räikkösen kanssa. Nyt hänen seurassaan on usein julkkishiusmuotoilija Joni Willb552644- 1531835
Luokatonta toimintaa
Tyrmistyttävää toimintaa Stora Enson korjuu yrittäjältä Hukkajoella. Täyttä piittaamattomuutta laeista ja luontoarvoista701691Ensimmäisestä kohtaamisesta saakka
minulla on ollut hämmentynyt olo. Miten voit tuntua siltä, että olisin tuntenut sinut aina? Sinun kanssasi on yhtä aikaa141620Maailmankuulu homopingviini on kuollut
Minä niin toivoin että pariskunta olisi saatu kunniavieraiksi ensi kesän Prideen. 💔 "Maailmankuulu homopingviini on k61423