Minusta on aina tuntunut että olen riittämätön ja en kelpaa kenellekään. Kaikki johtuu varmaan enimmäkseen siitä kun ala-asteesta vielä työelämäänkin asti jotkut nostavat esille ujouteni ja silloin tällöin kysellään ja ihmetellään miksi olen niin ujo. Koen sen todella loukkaavana ja en voi käsittää miten kukaan voi edes kysyä tuollaista ja vieläpä sellaisella tavalla että aina oikeasti tuntuu kuin en saisi olla ujo.
Minusta on vanhemmiten tullut myös itse itselleni aika ankara että en osaa hyväksyä itseäni sellaisena kuin olen, olen aikalailla tyytymätön itseeni ja itsetunto siis tosi heikko. Usein pidän jotain kuorta ja vahvempaa roolia yllä mitä todellisuudessa olenkaan. Mulla on myös jonkinlaista sos tilanteiden pelkoa ja taidan olla todella sitoutumiskammoinen. Enkä usko OMALLA KOHDALLANI parisuhteeseen enkä rakkauteen puhumattakaan pelkästä seksisuhteesta joka saisi tuntemaan oloni vain hyväksikäytetyksi.
Onko muita joilla samankaltaisia mietteitä tai kokemuksia?
Riittämätön
7
272
Vastaukset
- rqr2rt
Rakasta itseäsi ehdottomasti, hyväksy itsesi sellaisena kuin olet ynnä anna itsellesi myös anteeksi- päivittäin.
Ajattelu luo Sinulle sisäisen roolimallin .- Riittämätön
Helpommin sanottu. Kiitos kuitenkin! :)
- ylös-suosta
Ei kannata hakeutua samanhenkisten piiriin, vaan pikemminkin yrittää päästä irti noin negatiivisista ajatuksista, joilla yrität jo itsekin vakuuttaa itsesi siitä, ettet kelpaa sellaisena kuin olet. Sinun tulisi tukea itseäsi, ei liittyä masentajien kerhoon itseäsi vastaan.
Kuuntele positiivista musaa, lue voimaa antavaa kirjallisuutta, katsele lohduttavia ja mukavia elokuvia jne., niin saat muutakin ajateltavaa, kuin vain sitä yhtä ja samaa, joka ei tunnu hyvältä.
Etkä sinä voi mitään sillekään jos joku kiinnostuu sinusta esim. tänä kesänä jossain, joten anna muille mahdollisuus äläkä yritä ohjata kaikkea negaation avulla. Pysy saatavilla, ota katsekontakteja, päästä huulillesi spontaaneja hymyjä aina kun näet jonkun joka miellyttää sinun silmääsi.
Ajatuksilla on suuri voima, ne voivat vaikka sairastuttaa meidät, tai parantaa! Miksi siis myrkyttää oma mieli ihan oma-aloitteisesti, kun voi valita toisenkin tien?! Elämä on liian lyhyt, että sen kuluttaisi asettumalla itsekin itseään vastaan.
Jokainen päivä on uusi mahdollisuus kohdata ja kokea, tuntea ja tunnustella, oppia ja opettaa, saada ja antaa rakkautta, ystävyyttä, lohtua, toivoa, mukavia muistoja, niin itselle kuin muillekin.- Riittämätön
Kiitos! Tuntuu että loppujen lopuksi mikään mainitsemistasi asioista ei auta kuin ehkä hetkellisesti. Tai ainakin näin olen huomannut.
Olen myös kokeillut (engl. kielisittäin) "fake it till you make it" toimintatapaa mutta vaikka teeskentelen itselleni (ja muille) olevani positiivinen ja iloinen ja sisimmissäni uskon että en oikeasti ole sellainen ja sitten olen taas seuraavana päivänä masentuneempi ja käyttäydyn vaisusti ja elämä ahdistaa.
On toki joskus oikeastikin hyviä päiviä ja täysin "oireettomia" jaksoja kun mielessä ei pyöri yhtäkään negatiivista ajatusta jopa 2-3 viikkoon. Silloin tunnen olevani ehkä eniten omaitseni. Ihan kuin minussa olisi kaksi persoonaa. Toinen on se masentunut ja itseään vihaava ja toinen taas ihan päinvastainen.
Olen niin ailahtelevainen että ihmiset taatusti ovat huomanneet ja ihmettelevät ja pitävät minua omituisena.
Olen harkinnut että pitäisikö mennä terapiaan tai muuten juttelemaan jollekin psykologille mutta en ole kuitenkaan vielä sinne asti päätynyt ja pelottaa jos päässäni heittääkin niin pahasti että minulle määrätään lääkkeitä.
Ja ihan suoraan sanottuna välillä on niin ahdistavia päiviä että tuntuu kuin en olisi edes läsnä vaikka kuitenkin olen. Vaikea selittää. Myös ahdistuneena pahimmillaan mielessä pyörii itsetuhoisia ajatuksia ja itken itseni usein uneen. Mutta en ikinä pystyisi itselleni mitään tekemään.
- PskIhminen
Riittämätön, tiedän itse hyvin tuon tunteen. Olen päässyt pahimmasta jo yli ja nykyolotilan kanssa pystyn elämään. Minulla kesti 17 vuotta siinä, että pääsin siihen tilaan, että pystyn hyväksymään nämä tunteet. Edelleenkin teen töitä, että pystyisin olemaan enemmän oma itseni ja ehkä joskus jopa onnistun siinä. Vielä muutama vuosi sitten en siihen uskonut.
Olen alkanut kirjoittaa ylös omia kokemuksiani ja tunteitani. Ja siinä samalla ehkä selventää sitä, miten itse olen päässyt kaikesta yli. Itse olisin halunnut tietää, että joku on oikeasti päässyt masennuksen tuolle puolen. Nyt kun itse olen, toivoisin, että kirjoituksistani olisi jollekulle jotain hyötyä.
Käy kurkkaamassa http://kasvutarina.blogspot.fi/2016/01/paska-ihminen.html - Merkitön
Usein sanotaan että älä vedä rooleja. Mutta roolit ja tehtävät ovat oikein hyvä tapa tehdä asioita.
Osallistuin esim. kerran vaaleihin. Tungin siis jokaisen vastaantulijan juttusillille, että Hei oletko kuullut vaaleista. Vaaliehdokkaiden odotetaankin olevan tyrkkyjä, joten en kohdannut mitään "mitäs tuo tähän tulee"-asennetta. Aika kasvattava kokemus.
Erilaisten järjestöjen nimissä olen tehnyt paljon asioita. Tämä minun järjestöni haluaa lähestyä sinua... ei suinkaan ujo minä.
Näin pääsee eräällä tavalla ujoudesta, joka sekin on eräänlainen rooli jonka on itselleen huomaamattaan ottanut.
Parisuhteet ovat sitten toinen juttu. Ei treffeille voi mennä järjestön edustajana tai vaaliehdokkaana. Mutta kun olen vähän katsonut miten "iskeminen" yleensä tapahtuu, niin aika harvoin sitä tehdään maireasti yläilmoista, niinkun leffoissa. Kyllä se on tosi ujo kysymys - usein jonkin tekosyyn varjolla - että lähtisitkö vaikka kahville joskus. Ei siinä tarvitsekaan olla mitenkään super itsevarma.
Mutta niinkuin sanoit niin kyllähän kaikki lähtee itsen hyväksymisestä. Menen tapahtumaan, enkä välitä vaikka muut katsovatkin että mitä tuo tuolla raukka yksin istuu. Kyllä siellä väkisin vähän tulee sosialisoitua ja ensi kerralla se on jo helpompaa.
Näin ainakin minulla. On varmaan paikkoja joissa kukaan ei enää edes pidä minua hiljaisena ja ujona. Kyllähän jokainen pelkää uusia sosiaalisia tilanteita. - geedg
Samaa tunnetta täällä. Jatkunut jo ihan lapsesta asti enkä usko tilanteen miksikään tästä muuttuvan. Raskasta aina hakeutua uuteen seuraan ja tulla hylätyksi varsinkin työyhteisöissä.
Ketjusta on poistettu 0 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Suomi on täysin sekaisin
Jo ties monettako päivää hirveä itku ja poru jostain helvetin nilviäisistä. https://www.is.fi/taloussanomat/art-20000104504859Ensimmäisestä kohtaamisesta saakka
minulla on ollut hämmentynyt olo. Miten voit tuntua siltä, että olisin tuntenut sinut aina? Sinun kanssasi on yhtä aikaa151732Aivan täysin tahallinen teko
Ei mitään puolusteluja, eikä selittelyitä. Kuljettajalle kerrottiin asiasta siinä paikanpäällä, mutta silti hän ajoi ves941478Suomussalmi saatu vihdoin maailmankartalle!
Nyt kun Suomussalmi on vihdoin viimein saatu ennennäkemättömällä tavalla maailman tietoisuuteen niin voitaisiin järjestä531359Olet saanut minut sekoamaan
Tunteiden ristiaallokossa vellominen on ollut melkoinen kokemus. Ei kukaan ole saanut minua niin raiteiltaan kuin sinä.231337Mainehaitta metsäkonefirmalle
Hukkajoen tapahtumista liikkuu paljon huhuja. Eikö kannattaisi julkaista raakkuja tuhonneen metsäkoneyrityksen nimi, kos531228Oho! Maajussi-Kallelta pakit saanut morsioehdokas Miss Suomi -kisoissa! Tunnistaisitko hänet nyt?
Hmm, tunnistaisitko?!? Onnea missihulinoihin! Lue lisää ja katso kuvat: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-maajussi-01075Myönnän sinulle nyt
Että olen erittäin mustasukkainen sinusta jo nyt. Ikävä on tämä tunne, kun tietämättömyyden solista nousee myrkkyä miele541010Pysytäänkö nainen
edelleen yhtä viileän tyynenä kun nähdään. Uskotko että tahtoessani saisin murettua tyyneytesi hyvin helposti.57895Olen käyttäytynyt ristiriitaisesti
eikä minusta varmaankaan ota mitään selvää. Se johtuu siitä, kun järki sanoo ei, ei, ei ja sydän sanoo kyllä, kyllä, kyl61879