Jos puoliso lähtee pitkästä parisuhteesta, siten että hylkää jollain tapaa jopa omat lapsensa ja hyppää lennosta uuteen suhteeseen ja uuteen elämään. Siten että sitä uutta elämää rakennettiin salassa valmiiksi, ja sitten simsalabim, tässä vanhassa suhteessa ei olekaan enää kipinää.
Että miksi tällaisesta ei ole lupa keskustella, vaan sitä pidetään katkeruutena, ja olisi vain parasta heti mukisematta hyväksyä asiat, ilman mitään asian läpikäymistä. Miksei petetty ja jätetty saisi tuntea, edes hetken aikaa, vihaa ja vääryyttä. Sehän on petetyn selviytymistaistelua isosta järkytyksestä.
Miksi se on niin kiellettyä? Aina pitäisi vain katsoa peiliin ja hyväksyä. Tottakai peiliin pitää katsoa, eiköhän se ole itsestäänselvää. Mutta miksi sitä pettäjää pidetään aina niin syyttömänä kaikkeen, ja kaikki nähdään vain sen petetyn syynä. Ja pettäjän touhut on vain seurausta. Mukamas.
Eikö vastuu ole aina molemmilla. Sitä vaan kysyn?
Miksi ei saisi olla katkera ja vihainen?
9
234
Vastaukset
- Anonyymi
Pitkä parisuhde on vain väsynyttä ystävyyttä..
- Anonyymi
Saa olla vihainen ja katkera. Ei tarvitse hyväksyä koskaan asiaa.
Mutta älä tuhoa itseäsi. Viha ja katkeruus tuhoaa sinua sisältäpäin helposti. Ole varovainen sen suhteen.
Miehesi tuntuu olevan petturi ja rotta. Ala-arvoinen sontakasa.
Hylkää hänet niin voitat asian.
Et olisi ollut onnellinen tuollaisen kanssa.
Lisäksi vaadi omasi heti ja elatusmaksut yms. jotka kuuluu sinulle ja lapsillesi. Älä vitkuttele vaan mene johonkin kunnan/kaupungin sosiaaliviraston lakimiehelle juttelemaan. Kosto käyntiin kalliilla tavalla?- Anonyymi
Olen hylännyt henkisesti, ja kyseessä oli siis pettäjänainen, itse olen mies. Eroon en kokonaan pääse, yhteishuoltajuuden takia on pakko olla tekemisissä. Olisin voinut toki alkaa riitelemään ja kostamaan, mutta ajattelin että lasten kannalta on paras se että asiat menee tasan. Lapsilisät menee tasan ja elatusmaksuja ei ole. Riitelyllä tilanne olisi voinut helposti mennä siihen, että minusta olisi tullut viikonloppuisä ja makselisin elatusmaksuja.
Eniten olen katkera lasten puolesta. Kahden aikuisen ihmisen ero ei sinällään ole maailmaa mullistava asia. Mutta se että lasten ydinperhe on rikki, niin se on iso asia. Lisäksi se, että jälkeenpäin tajusin tehneeni perheen eteen huomattavasti enemmän, mitä ex-vaimo, niin siitä tulee ne katkeruuden ajatukset. Mahdollistin exälle irtiottoja arjesta, maksoin hyvin paljon hänen elämäänsä, harrastuksiaan jne, jotta hän voisi olla tyytyväinen. Ja kaikki olikin vuosia hyvin, ja hän ilmaisi olevansa onnellinen, ja ainakin minusta tuntui että parisuhdekin voi siinä samalla hyvin, koska teimme myös yhdessä kaikkea, arjesta juhlaan.
Mutta yhtäkkiä kaikki vain muuttui. Ajankohta osuu jälkeenpäin ajateltuna juuri siihen, milloin hän hullaantui työkaveriinsa. En sitä heti itse tajunnut. Aina voi miettiä ja katsoa itsekin peiliin, teinkö jotain väärin jne. Jälkeenpåin on helppo myös syyttää itseään, että olisiko pitänyt ylläpitää intohimoa enempi, yms.
Mutta ne on asioita, että kumpi oli ensin, muna vai kana. On mahdotonta sanoa, oliko työkaveriin hurahtaminen seuraus parisuhteemme intohimon puutteesta tms. Koska pitkässä parisuhteessa, yhdessäolo perustuu enemmänkin tiimityöskentelyyn, varsinkin kun on lapsia. Itse veikkaan että työkaveriin hurahtaminen johtui, hänen omista päänsisäisistä asioista, joita on vaikea pukea sanoiksi.
Ehkä kyse on ajattelutapojen eroista. Itse en pystyisi koskaan ketään jättämään ja vaihtamaan lennosta uuteen, vain sen takia että uusi ihastus tuntuu jännemmältä. Varsinkin jos mukana lapsia.
Eniten puistattaa, miten ex-vaimo pystyy ajattelemaan kaikesta niin tunteettomasti ja kylmästi. Jopa omista lapsistaan, hän ajattelee ne vain eräänlaisena projektina. Hän joskus sanoi, että hän vain teki lapset maailmaan, eikä hänen mielestään ole väliä kuka lapset kasvattaa, että hän voisi aivan hyvin irtautua jonnekin uuteen projektiin. Tavallaan tuntuu että uusi mies on se uusi projekti, ja entisen elämän lapset hän kokee vain rasitteena itselleen. Tästä syystä lapset jäi minulle kirjoille, koska exän tulevaisuuden kiemurat voi olla ihan mitä tahansa. Itse taas olen niin tylsä, että jatkan samaa tasaista elämääni, ja haluan että lapsilla on kaikki hyvin.
En silti vieläkään tajua, miten joku voi olla niin kylmä, että pystyy vain hypätä uuteen elämään, ihan kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Itse pääsin erosta yli, hyväksymällä tosiasiat, ja purkamalla hetken aikaa vihas ja katkeruutta. Se auttoi, etten lähtenyt kostotoimenpiteisiin, siitä ei olisi ollut kenellekään hyötyä, ja eniten sellaisesta olisi kärsinyt lapset. Nyt on jonkinlainen tasapaino, itse haluan että lapsilla on myös äiti. Exällä on toinen jalka uudessa elämässä, toinen vanhassa, en tiedä onko sekään järkevää, mutta näin toistaiseksi. Välillä tuntuu että exä haluaisi hypätä täysin uuteen elämään, mutta välillä hän kuitenkin haluaakin olla lasten kanssa.
Sen olen huomannut, että kun hetken aikaa vihaa ja salamoi, niin pystyy ajattelemaan rauhallisemmin ja rakentavammin, kokonaisuuden kannalta järkevämmin. Tunteita ei kannata piilottaa, katkeruus kannattaa puhista ulos, muuten se tulee myöhemmin pahemmin ulos. Siksi katkeruuden tunteita ei pitäisi tuomita. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Olen hylännyt henkisesti, ja kyseessä oli siis pettäjänainen, itse olen mies. Eroon en kokonaan pääse, yhteishuoltajuuden takia on pakko olla tekemisissä. Olisin voinut toki alkaa riitelemään ja kostamaan, mutta ajattelin että lasten kannalta on paras se että asiat menee tasan. Lapsilisät menee tasan ja elatusmaksuja ei ole. Riitelyllä tilanne olisi voinut helposti mennä siihen, että minusta olisi tullut viikonloppuisä ja makselisin elatusmaksuja.
Eniten olen katkera lasten puolesta. Kahden aikuisen ihmisen ero ei sinällään ole maailmaa mullistava asia. Mutta se että lasten ydinperhe on rikki, niin se on iso asia. Lisäksi se, että jälkeenpäin tajusin tehneeni perheen eteen huomattavasti enemmän, mitä ex-vaimo, niin siitä tulee ne katkeruuden ajatukset. Mahdollistin exälle irtiottoja arjesta, maksoin hyvin paljon hänen elämäänsä, harrastuksiaan jne, jotta hän voisi olla tyytyväinen. Ja kaikki olikin vuosia hyvin, ja hän ilmaisi olevansa onnellinen, ja ainakin minusta tuntui että parisuhdekin voi siinä samalla hyvin, koska teimme myös yhdessä kaikkea, arjesta juhlaan.
Mutta yhtäkkiä kaikki vain muuttui. Ajankohta osuu jälkeenpäin ajateltuna juuri siihen, milloin hän hullaantui työkaveriinsa. En sitä heti itse tajunnut. Aina voi miettiä ja katsoa itsekin peiliin, teinkö jotain väärin jne. Jälkeenpåin on helppo myös syyttää itseään, että olisiko pitänyt ylläpitää intohimoa enempi, yms.
Mutta ne on asioita, että kumpi oli ensin, muna vai kana. On mahdotonta sanoa, oliko työkaveriin hurahtaminen seuraus parisuhteemme intohimon puutteesta tms. Koska pitkässä parisuhteessa, yhdessäolo perustuu enemmänkin tiimityöskentelyyn, varsinkin kun on lapsia. Itse veikkaan että työkaveriin hurahtaminen johtui, hänen omista päänsisäisistä asioista, joita on vaikea pukea sanoiksi.
Ehkä kyse on ajattelutapojen eroista. Itse en pystyisi koskaan ketään jättämään ja vaihtamaan lennosta uuteen, vain sen takia että uusi ihastus tuntuu jännemmältä. Varsinkin jos mukana lapsia.
Eniten puistattaa, miten ex-vaimo pystyy ajattelemaan kaikesta niin tunteettomasti ja kylmästi. Jopa omista lapsistaan, hän ajattelee ne vain eräänlaisena projektina. Hän joskus sanoi, että hän vain teki lapset maailmaan, eikä hänen mielestään ole väliä kuka lapset kasvattaa, että hän voisi aivan hyvin irtautua jonnekin uuteen projektiin. Tavallaan tuntuu että uusi mies on se uusi projekti, ja entisen elämän lapset hän kokee vain rasitteena itselleen. Tästä syystä lapset jäi minulle kirjoille, koska exän tulevaisuuden kiemurat voi olla ihan mitä tahansa. Itse taas olen niin tylsä, että jatkan samaa tasaista elämääni, ja haluan että lapsilla on kaikki hyvin.
En silti vieläkään tajua, miten joku voi olla niin kylmä, että pystyy vain hypätä uuteen elämään, ihan kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Itse pääsin erosta yli, hyväksymällä tosiasiat, ja purkamalla hetken aikaa vihas ja katkeruutta. Se auttoi, etten lähtenyt kostotoimenpiteisiin, siitä ei olisi ollut kenellekään hyötyä, ja eniten sellaisesta olisi kärsinyt lapset. Nyt on jonkinlainen tasapaino, itse haluan että lapsilla on myös äiti. Exällä on toinen jalka uudessa elämässä, toinen vanhassa, en tiedä onko sekään järkevää, mutta näin toistaiseksi. Välillä tuntuu että exä haluaisi hypätä täysin uuteen elämään, mutta välillä hän kuitenkin haluaakin olla lasten kanssa.
Sen olen huomannut, että kun hetken aikaa vihaa ja salamoi, niin pystyy ajattelemaan rauhallisemmin ja rakentavammin, kokonaisuuden kannalta järkevämmin. Tunteita ei kannata piilottaa, katkeruus kannattaa puhista ulos, muuten se tulee myöhemmin pahemmin ulos. Siksi katkeruuden tunteita ei pitäisi tuomita.Enkä tarkoita siis tuolla, että mahdollistin asioita ja maksoin asioita, että se mikään pääasia olisi ollut. Tottakai pääasia oli yhdessä tekeminen, ja sitä olikin. Se miksi tuo rahallisesti ja ajallisesti panostaminen harmittaa, johtuu lähinnä siitä, että hän retosteli eräälle kaverilleen, tyyliin "mä vain hyväksikäytin sitä jonkin aikaa, kun se oli niin tyhmä että maksoi mun juttuja". Ja siis suunnilleen näillä sanoilla. Käytin siis joskus eroajatusten aikaan yhdessäasuessamme, työpuhelintani ns ääninauhurina, ja pystyin kuunnella livenä mitä hän kaverilleen jutteli. Miksi, siksi, että omien sanojensa mukaan hän halusi yrittää ja pelastaa suhteemme, ja pelata miettimisaikaa, laittaen minut samallayrittämään vieläkin enemmän, tietäen syyllistymisherkkyyteni ja tietynlaisen läheisriippuvuuteni. Epäilyni heräsi tuolloin, ja käytin ns kepulikonstia, saadakseni asioita selville. Ja sain, julmalla tavalla. Niin kierolla tavalla hän haukkui ja mustamaalasi minua kavereilleen, ja retosteli yhdelle kaverilleen, miten aikoi vielä hetken hyväksikäyttää ja lypsää mahdollisimman paljon rahaa, ennen tulevaa eroa.
Että tuollaisen kuuleminen, tekee katkeraksi. Varsinkin, kun hän esitti vielä enkeliä tuonkin jälkeen, kunnes nostin kissan pöydälle. Hän tietysti kiisti kaiken, ja käski minun mennä hoitoon yms. Tästä hetkestä eteenpäin, tiesin että minua oli kusetettu pitkän aikaa, ja vielä enemmän tiesin että ero on selvä, ja halusin sen mahdollisimman äkkiä.
Kaiken tämän jälkeen, hän oli kuin mitään ei olisi tapahtunut. Vaikka esitin hänelle todisteet mitä hän oli sanonut, ja tiesin salasuhteesta. Hänellä ei ollut vastausta tähän, mutta hymyili vain kuin mitään ei olisi tapahtunut. Tällaista on tavallisen ihmisen vaikea käsittää. Ja vaati aika paljon, että sain itseni kanssa asiat käsiteltyä, kun matto ihan oikeasti vedettiin jalkojen alta. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Enkä tarkoita siis tuolla, että mahdollistin asioita ja maksoin asioita, että se mikään pääasia olisi ollut. Tottakai pääasia oli yhdessä tekeminen, ja sitä olikin. Se miksi tuo rahallisesti ja ajallisesti panostaminen harmittaa, johtuu lähinnä siitä, että hän retosteli eräälle kaverilleen, tyyliin "mä vain hyväksikäytin sitä jonkin aikaa, kun se oli niin tyhmä että maksoi mun juttuja". Ja siis suunnilleen näillä sanoilla. Käytin siis joskus eroajatusten aikaan yhdessäasuessamme, työpuhelintani ns ääninauhurina, ja pystyin kuunnella livenä mitä hän kaverilleen jutteli. Miksi, siksi, että omien sanojensa mukaan hän halusi yrittää ja pelastaa suhteemme, ja pelata miettimisaikaa, laittaen minut samallayrittämään vieläkin enemmän, tietäen syyllistymisherkkyyteni ja tietynlaisen läheisriippuvuuteni. Epäilyni heräsi tuolloin, ja käytin ns kepulikonstia, saadakseni asioita selville. Ja sain, julmalla tavalla. Niin kierolla tavalla hän haukkui ja mustamaalasi minua kavereilleen, ja retosteli yhdelle kaverilleen, miten aikoi vielä hetken hyväksikäyttää ja lypsää mahdollisimman paljon rahaa, ennen tulevaa eroa.
Että tuollaisen kuuleminen, tekee katkeraksi. Varsinkin, kun hän esitti vielä enkeliä tuonkin jälkeen, kunnes nostin kissan pöydälle. Hän tietysti kiisti kaiken, ja käski minun mennä hoitoon yms. Tästä hetkestä eteenpäin, tiesin että minua oli kusetettu pitkän aikaa, ja vielä enemmän tiesin että ero on selvä, ja halusin sen mahdollisimman äkkiä.
Kaiken tämän jälkeen, hän oli kuin mitään ei olisi tapahtunut. Vaikka esitin hänelle todisteet mitä hän oli sanonut, ja tiesin salasuhteesta. Hänellä ei ollut vastausta tähän, mutta hymyili vain kuin mitään ei olisi tapahtunut. Tällaista on tavallisen ihmisen vaikea käsittää. Ja vaati aika paljon, että sain itseni kanssa asiat käsiteltyä, kun matto ihan oikeasti vedettiin jalkojen alta.Ja kun tuolloin kuuntelutin nuo hänen haukkumisensa ja retostelunsa hänelle. Niin hän vastasi vain vinosti hymyillen, "en minä ole sinua hyväksikäyttänyt". Minä siihen että "no justhan tuo äänitallenne niin todisti". Hän siihen, "sä vaan tulkitset asian niin", ja hymyili vinosti kauhta kauheammin.
Sitäkään en ole koskaan ymmärtänyt, miten ihminen voi kiistää asian, jäädessään asiasta todistetusti kiinni. Myöhemmin tajusin että kaikki hedelmällinen keskustelu hänen kanssa oli mahdotonta. Juuri siksi, että hän eli ja elää valheidensa verkossa, ja keksii valheen päälle lisää valetta. Siksi nostin kädet pystyyn ja luovutin. - Anonyymi
Anonyymi kirjoitti:
Ja kun tuolloin kuuntelutin nuo hänen haukkumisensa ja retostelunsa hänelle. Niin hän vastasi vain vinosti hymyillen, "en minä ole sinua hyväksikäyttänyt". Minä siihen että "no justhan tuo äänitallenne niin todisti". Hän siihen, "sä vaan tulkitset asian niin", ja hymyili vinosti kauhta kauheammin.
Sitäkään en ole koskaan ymmärtänyt, miten ihminen voi kiistää asian, jäädessään asiasta todistetusti kiinni. Myöhemmin tajusin että kaikki hedelmällinen keskustelu hänen kanssa oli mahdotonta. Juuri siksi, että hän eli ja elää valheidensa verkossa, ja keksii valheen päälle lisää valetta. Siksi nostin kädet pystyyn ja luovutin.Ja juuri tuo, mikä sinullakin. "Sinä vain tulkitset asian niin". Minusta meillä oli parisuhteessa paljon riitoja turhasta..Nyt vaimo selittää, että kuinka hänellä oli kaikki hyvin...ja mä tulkitsen muka väärin.
Meillä kuitenkin hajosi kotona tavaraa riitojen seurauksena, kun en saanut häneen mitään henkistä yhteyttä. Provosoi vaan lisää ja ei yrittänytkään lopettaa riitoja. Piti oikein vältellä vaimon kanssa puhumista, koska kaikesta alkoi riita, koska mielipiteeni olikin väärä tai väärin sanottu.
Meillä oltiin 4 päivää puhumatta, kun olin lähettänyt seksuaalisävytteisen vitsin kahdelle naapurille, miehiä molemmat. Vaimo kyllä sai viestitellä omien kaverien kanssa seksuaalisävytteisiä vitsejä. Pitääkö mun vetää niistä herne nenään, jos joku vitsi ei minua naurata. Vaimolla meni herne nenään ja mesoi kuinka pilaan meidän maineen kylällä noilla vitseillä... tuntui, että vaimo arvotti kulisseja. Ollaan asuttu vuosia samojen naapurien kanssa. Kai ne nyt ovat jo oppineet minkälainen minä olen. On vitsailtu näiden kanssa ennenkin.
Mulla oli kotona eri säännöt kuin muilla perheenjäsenillä. Aina minä olin se syyllinen, jos mehu jäi pöydälle (, vaikka vaimo itse jättisen pöydälle ja piti mulle saarnaa kuinka se mehu menee avattuna huonoksi huoneenlämmössä) tai miten vessan kansi oli taas väärässä asennossa. Vessaa, jota en edes juurikaan käyttänyt. Tuntuu, että elin töissä narsistin kanssa ja sama jatkui kotona.
Vaikea sulattaa tätä kaikkea, tähän menee aikaa.
- Anonyymi
Minulla on samanlainen kokemus sillä erolla, että vaimo ei jäänyt pettämisestä kiinni, mutta kaikki merkit viittasivat siihen, mutta kiistää kaiken. Juuri tuo kylmä käytös miestä kohtaan. Ja mahdollisten myös menot tekemällä kotitöitä ja hoitamalla lapsia ja myös rahoittamalla vaimon menoja. Minulle ei jäänyt rahaa omiin menoihin. Tunsin suurta vihaa ja katkeruutta vaimoa kohtaan menetettyjä vuosia kohtaan. Minäkin olisin halunnut elää ja nauttia, purin hammasta ja raadoin paskassa työpaikassa, että perheeni saa ruokaa, lapsilla on harrastuksia ja vaimolla kiva koti ja puutarha. Koin, että minua kusetettiin. Sekin harmittaa että minulle ei annettu mahdollisuutta korjata mahdollisia virheitäni. En tiedä missä tein väärin. Luultavasti kuuntelen vaimoa liikaa ja olin liian kiltti. Ilmeisesti monen lapsen äiti, vaikka olisi kaunis, ei enää kelpaa pitkään parisuhteeseen. Lyhyeen käyttöön varmaan sopii monelle. Jotenkin on sellaisen tunne, että useampi salasuhde on vaimollani takana. Tunnen olevani nyt kakkosvaihtoehto. Rupesi viime vuonna puhumaan kuinka onkaan kiva vanheta yhdessä ja olla toisen tukena kun vanhetaan... Tätä ennen mikään yhdessätekeminen ei kiinnostanut yhtään. Saunoakin piti yhtäkkiä eri aikaan. Välillä olen aivan äärimmäisen vihainen. Luotin häneen ja en osannut epäillä, vasta kunnes merkkejä vaan tuli tarpeeksi. Syytin vaimoa pettämisestä ja saan vain selityksiä ja selviä valheita. Vaikea antaa anteeksi, kun tuntuu, ettei toinen ollut edes aidosti pahoillaan. Tunnusti jotain tekemisiään, mutta ei pyytänyt niitä anteeksi. Aivan kuin olisi ollut oikeutettu tekemään niin. Silti jos olisin tehnyt samalla tavalla, se olisi ollut jo pettämistä. Tarinat noista asioista vaan vaihtelevat ja yrittää vältellä aiheita. Pitäisi vaan kuulemma keskittyä nykyhetkeen. En tiedä kenen kanssa olen naimisissa. Meillä on silti perheessä paremmin asiat kuin monessa muussa parisuhteessa. Vaikea lähteä tästä suhteesta vaikka sitä suositeltaisiin. Uudessa parisuhteessa vaihtoehdon vaan pitäisi olla niin älyttömän hyvä, että vaihto kannattaa. Vaikka nyt korjataan parisuhteen virheitä, en tiedä kuinka kauan tätä uutta yritystä kestää. Enkä tiedä miten paljon minua on petetty vuosien varrella, kun aikaisemmat omituisuudet nousevat nykykokemuksen myötä esiin. Välillä olen niin sekasin tässä parisuhteessa, etten tiedä kuvittelinko vaan kaiken vai oliko kaikki merkit totta? Kaipaisin jonkun psykologin apua, mutta ne ovat kalliita 200e tunti. Pariterapeuteilla ei taas ole psykologista silmää vaan keskittyvät siihen, että pariskunta kuuntelee toisia. Tästä ei ole hyötyä, kun toinen valehtelee ja peittelee asioita. Psykologi taas osaisi saada kiinni valehtelijan ja osaisi neuvoa, että miten se luottamus rakennetaan uudelleen. Aidot anteeksipyynnöt ovat kullan arvoisia. Pyytämällä anteeksi voin antaa anteeksi. Nyt tilanne on se, että vielä on valheita ja kun niistä puhun, saan vaan selityksiä. En anteeksipyyntöä.
- Anonyymi
Parisuhde on kaiketi kahden kauppa. Vikaa lienee molemmissa, jos toinen kokee haluavansa suhteesta pois. Toisen hyvä suhde voi toisesta tuntua hekvetiltä. Tunteita kannattaa kokea ja tuntea, kunhan menee asiassa eteenpäin, alkaa työstämään omaa elämäänsä ja ottaa vastuun omasta onnestaan eikä jää jumiin katkeruuteen. Mieti mitä sinä teit myös väärin, ettet toista samoja virheitä uudestaan.
- Anonyymi
No 8han tuo nyt törkeetä. En ymmärrä mikä ihmistä ihan oikeasti vaivaa kun selän takana voivat tuollain touhuta
Ei vaan mee mun järkeen. Tuo 8n niin väärin mutta silti ne vaan tekee tuollaista. Ei sitä vaan pysty ymmärtämään. Oon kuullut useampia selityksiä miksi joku on tehnyt noin ja vieläkään en ymmärrä miksi. On saattanut hävettää ei oo uskaltanut kertoa, on mennyt vaan tunteen mukana joka vie niin ettei näe eikä ymmärrä jne mutta heettinen sentään kun me ollaan vaan ihmisiä no niinpä!!!! Me ollaan vaan inhimillisiä ja erehtyväisiä ihmisiä
Joo justiisa, me siis ollaan Ihmisiä eli pitäisi olla jonkinlaista kehittyneempää aivotoimintaa ja toimitaan kuin eläimet tai ei toimivat sillä eläin ei tajua että pettää vaan menee vaistonsa mukaan mutta ihminen hän ymmärtää mutta silti höne valitsee valehtelemisen, salailun toisen rikkomisen, vehkeilyn eli en ymmärrä. Mua ei oo petetty mutta osaan vähän kuvitella muilta se voi tuntua laidasta siis joten en petä ja tuo 8nnihan tietoinen valinta.
Ketjusta on poistettu 1 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Suomi on täysin sekaisin
Jo ties monettako päivää hirveä itku ja poru jostain helvetin nilviäisistä. https://www.is.fi/taloussanomat/art-20000104504849Ensimmäisestä kohtaamisesta saakka
minulla on ollut hämmentynyt olo. Miten voit tuntua siltä, että olisin tuntenut sinut aina? Sinun kanssasi on yhtä aikaa151732Aivan täysin tahallinen teko
Ei mitään puolusteluja, eikä selittelyitä. Kuljettajalle kerrottiin asiasta siinä paikanpäällä, mutta silti hän ajoi ves941468Suomussalmi saatu vihdoin maailmankartalle!
Nyt kun Suomussalmi on vihdoin viimein saatu ennennäkemättömällä tavalla maailman tietoisuuteen niin voitaisiin järjestä531359Olet saanut minut sekoamaan
Tunteiden ristiaallokossa vellominen on ollut melkoinen kokemus. Ei kukaan ole saanut minua niin raiteiltaan kuin sinä.231337Mainehaitta metsäkonefirmalle
Hukkajoen tapahtumista liikkuu paljon huhuja. Eikö kannattaisi julkaista raakkuja tuhonneen metsäkoneyrityksen nimi, kos531218Oho! Maajussi-Kallelta pakit saanut morsioehdokas Miss Suomi -kisoissa! Tunnistaisitko hänet nyt?
Hmm, tunnistaisitko?!? Onnea missihulinoihin! Lue lisää ja katso kuvat: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-maajussi-01075Myönnän sinulle nyt
Että olen erittäin mustasukkainen sinusta jo nyt. Ikävä on tämä tunne, kun tietämättömyyden solista nousee myrkkyä miele541010Pysytäänkö nainen
edelleen yhtä viileän tyynenä kun nähdään. Uskotko että tahtoessani saisin murettua tyyneytesi hyvin helposti.57895Olen käyttäytynyt ristiriitaisesti
eikä minusta varmaankaan ota mitään selvää. Se johtuu siitä, kun järki sanoo ei, ei, ei ja sydän sanoo kyllä, kyllä, kyl60859