Hei kaikille!
14 vuotta sitten ollessani 12-vuotias kotiini ja maailmaani tuli suloinen, pieni maksanruskea Labratorion noutaja johon rakastuin heti ensisilmäyksellä. Siitä asti olemme eläneet yhdessä ja oltu todelliset parhaat ystävät.Olen ollut kiitollinen ja onnellinen näistä kaikista 14 vuosista joita olen saanut viettää rakkaani koirani kanssa.
Mutta nyt vuodet ovat vierineet ja koirastani on tullut hyvin vanha. Näkö ja kuulo erittäin huonoja, hajuaisti ok, ruokahalu edelleen loputon. Koirani kakkaa paljon sisälle, koska ei enää kerkiä yrityksestä huolimatta ulos. Nousee ja laskeutuu varovasti maaten, selvästi varoen takapäätä, joka herättää kysymyksen lonkkien kunnosta. Ei huomoi muita perheenjäseniä kuin minut, myös käy hyvin lyhyellä kävelyllä vain minun kanssa. Kävelee vain muutama 100 metriä kunnes väsyy. Herää aamulla noin 4-6 aikaa käveleen ympäri taloa selvästi aamu ruokaa odottaen. Kaikesta huolimatta koirani on iloinen veijari, joka muistaa vieläkin esim. aamupostin hakemisen. En tiedä on koirallani kipuja ja kärsiikö hän. Joko on tullut koirani aika päästä lepoon. En tiedä mistä voin löytää voimaa ja rohkeutta antaa koiralleni piikkiä joka nukuttaa hänet lopulliseen uneen.
Auttakaa mitä minä teen. kärsiikö rakas koirani ja miten olen varma hänen kivuistaan. Käymme kyllä eläinlääkärillä, mutta haluan kuulla muiden koiran omistajien mielipiteitä. Miten ihmeessä selviän kun koira joka on ollut elämässäni niin kauan kuin muistaa häviää viereltäni, koira joka tuli tyttökaverin (nykyisen vaimoni) väliin aina kun halailimme ja kuhertelimme. Koira jota olen rakastanut ja rakastan yli kaiken koko elämäni.
Muut perheenjäsenet ja ystäväni ovat jo sitä mieltä, että koirani aika on tullut.
Lopullinen päätös on minun, miten voin tehdä sen ja mikä tärkeintä mistä tiedän sen...
Auttakaa surevaa tietämätöntä
2
534
Vastaukset
- astrababy
Hei!
Ymmärrän todella, miltä sinusta tuntuu! Oma rakas kultsuvanhukseni pääsi koirien taivaaseen vuosi sitten kesällä 15-vuotiaana. Olin tehnyt luopumistyötä yli vuoden koko ajan miettien samaa asiaa kuin sinä. Että mistä tiedän, milloin on aika. Ruoka maistui, ja se oli aina iloinen, mutta samalla myös väsynyt. Lonkkavikainen ja nivelrikkoinen se oli, ja huolimatta kipulääkityksistä oli kävely jo kovin hidasta ja jäykkää. Ympäristö alkoi yhä enenevässä määrin huomautella, että ompa vanha koira, jokohan pitäisi päästää pois tuskistaan... Olin kuullut, että varsinkin noutajat piilottavat kipunsa, vaikka olisi miten kovat.
Aloin pikkuhiljaa miettiä, että olenko ainut, joka ei huomaa oman kultaiseni toivetta päästä jo lepoon. Ja vihdoin päätimme perheen kanssa viedä se lääkäriin nukutetavaksi, koska ahdistus kasvoi tosi suureksi. Se päätös oli elämäni yksi raskaimmista, toisen samanlaisen olin tehnyt hovawart-vanhuksemme kanssa pari vuotta aiemmin. Nyt vain täytyi kestää se, että viimeinenkin ruokakuppi lähtisi keittiöstä, eikä enää kukaan olisi iloissaan vastassa odottamassa kotiintuloa.
Mutta uskon, että myös luopuminen rakkaasta hauvasta osoittaa mitä suurinta rakkautta sitä kohtaan, eikä mitään suurempaa palvelusta voi koiraystävälleen tehdä. Koiravanhus ei itse osaa pyytää pääsyä autuaille metsäsätysmaille, joten meidän ihmisten pitää tehdä päätös. Sinun täytyy yrittää miettiä koirasi vointia ja elämänlaatua, onko sen elämä enää elämisen arvoista, ja haluatko pitkittää sen elämää itsesi takia... Itse koin suurta pakokauhua mennessämme lääkärille nukutusta varten, ja vieläkin muistan tarkalleen tunteen. Mutta kun lääkäri sanoi, että ihan oikean ratkaisun teitte, niin sain itselleni jonkinlaisen rauhan. Vaikka ikävä kaihertaa vieläkin, ja itkeskelen ikävääni, niin tiedän, että Lilillämme ja Jadellamme on hyvä olla.
Toivon sinulle ja perheellesi kovasti voimia raskaan päätöksen kanssa! - Mevaa
Hei!
En tiedä, tuleeko vastaukseni jo liian myöhään, mutta ajattelin jakaa omia mietteitäni.
Niin kauan kuin voit jakaa yhteisiä hetkiä koirasi kanssa, nauti siitä. Mutta muista, että vain sinä voit päättää, milloin sen kivut ovat liian suuret.
Itse olen suunnitellut vastaavaa tilannetta jo nyt, vaikka se ei olekaan ajankohtaista. Näin ainakin ajattelen: Kutsun eläinlääkärin kotiini antamaan viimeisen piikin, ja annan koirani nukkua uneen omalla rakkaalla paikallaan sitä hellästi hyväillen. Maksaa varmasti paljon, mutta en voisi tehdä tuota steriilissä eläinlääkärin huoneessa, jossa koirani muutenkin pelkää.
Hankin myös hautapaikan eläinten hautausmaalta, jonne voin viedä arkun ihan niin kuin kenen tahansa rakkaani kohdalla. Jos voisin, hautaisin kultsuni omalle tontilleni ja tekisin itse ristin, mutta siihen ei ainakaan nyt ole mahdollisuutta.
Kun näet, että ystävsi kärsii, tee päätös hänen puolestaan. Muista, että nukutus on vain kaunis uni, joka ei pääty. Valmista kaikki mahdollinen etukäteen, niin paljon kuin vain pystyt.
Voimia!
Ketjusta on poistettu 0 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Suomi on täysin sekaisin
Jo ties monettako päivää hirveä itku ja poru jostain helvetin nilviäisistä. https://www.is.fi/taloussanomat/art-20000104244655Ensimmäisestä kohtaamisesta saakka
minulla on ollut hämmentynyt olo. Miten voit tuntua siltä, että olisin tuntenut sinut aina? Sinun kanssasi on yhtä aikaa141660Aivan täysin tahallinen teko
Ei mitään puolusteluja, eikä selittelyitä. Kuljettajalle kerrottiin asiasta siinä paikanpäällä, mutta silti hän ajoi ves911401Suomussalmi saatu vihdoin maailmankartalle!
Nyt kun Suomussalmi on vihdoin viimein saatu ennennäkemättömällä tavalla maailman tietoisuuteen niin voitaisiin järjestä521309Olet saanut minut sekoamaan
Tunteiden ristiaallokossa vellominen on ollut melkoinen kokemus. Ei kukaan ole saanut minua niin raiteiltaan kuin sinä.171204Mainehaitta metsäkonefirmalle
Hukkajoen tapahtumista liikkuu paljon huhuja. Eikö kannattaisi julkaista raakkuja tuhonneen metsäkoneyrityksen nimi, kos501141Oho! Maajussi-Kallelta pakit saanut morsioehdokas Miss Suomi -kisoissa! Tunnistaisitko hänet nyt?
Hmm, tunnistaisitko?!? Onnea missihulinoihin! Lue lisää ja katso kuvat: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-maajussi-01055Myönnän sinulle nyt
Että olen erittäin mustasukkainen sinusta jo nyt. Ikävä on tämä tunne, kun tietämättömyyden solista nousee myrkkyä miele54950Olen käyttäytynyt ristiriitaisesti
eikä minusta varmaankaan ota mitään selvää. Se johtuu siitä, kun järki sanoo ei, ei, ei ja sydän sanoo kyllä, kyllä, kyl60829Pysytäänkö nainen
edelleen yhtä viileän tyynenä kun nähdään. Uskotko että tahtoessani saisin murettua tyyneytesi hyvin helposti.54827