Mies jolla napanuora kiinni yli 25 vuotiaana ei katkaise napanuoraansa edes viisikymppisenä kun rakas ja elämän ainoa nainen, äiti, kuolee. Naapurina tällainen tapaus, varmasti naisia olisi ollut, olisi vaan valinnut kenet haluaa. Valitsi äitinsä. Äiti kuoli vuosi sitten, poika erakoituu. Me naapurit ei pystytä auttamaan. Äiti osti jopa aikuisen poikansa vaatteet, neuvoi kaikessa. Työssä kävi, sekin loppui äidin alkaessa sairastelemaan, uhrautui ja jäi hoitamaan äitiään. Nyt suree äitiään eikä kykene töihin. Mieheni sanoi joskus että kai sä nyt emännän otat taloon, naapuri katsoi surullisena ja sanoi: ei tule toista äidin kaltaista naista. Oma mieheni laittaisi hetkeäkään epäröimättä oman vaimonsa vanhempiensi edelle jos sellainen tilanne tulisi, mutta eihän sellaista tilannetta terveessä poika-vanhemmat suhteessa edes tule ja arvostan miestäni paljon siinäkin suhteessa. Mies ulkonäkönsä puolesta olisi sormia napsauttamalla löytänyt naisen, mutta äitinsä puki hänet monta numeroa liian isoihin ja vanhanaikaisiin vaatteisiin. Tekiköhän senkin ihan tahallaan ettei flaksi kävisi. Muutenkin olemus epäsiisti kun mitä varten laittaisi, vapaa-ajat, lomat vietti äitiään palvellen. Muistan että meinasi joskus mennä jonnekin kilpailussa voitetulle matkalle, mutta eiköhän äidillä tullut vatsa niin kovin kipeäksi ettei poika lähtenyt vaan jäi katsomaan tarvitseeko äiti apua. Vatsakipu sitten menikin taianomaisesti ohi kun lentokone oli noussut. Tunnen halveksuntaa naapurin aikamiespojan kaltaisia mammoja kohtaan, ei tuo ole mitään äidinrakkautta vaan puhdasta itsekkyyttä. Odottaa pojan uhraavan elämänsä hänen tarpeidensa puolesta. Nyt se suku tyrehtyy sitten siihen, miehellä ei ole sisaruksia. Valtiolle päätyy ilmeisesti maatila koska myöskään vanhemmilla ei ollut sisaruksia. Turhaan eletty elämä joka olisi voinut olla hyvinkin onnellinen.
Uhrautuva poika/mies, ikuinen poikamies
18
1124
Vastaukset
- Jorma 50v
Missä tämä komistus asuu? Minähän otan siitä heti miehen ja adoptoimme lapsen. Kerro heti, vai aiotko estää onnemme?
- =DDDDDDDDDDDD
Muitsutako kuoluta isää? Sitte voi ola mahdolllista.
- oma elämä
Kasvatus on vaikea laji. Me vanhemmat olemme tekevämme oikein,ymmärtämättä kuitenkaan tekevämme väärin. Tunnen myös samankaltaisen tapauksen."Mies" on yli neljänkymmen ,ja asuu kotona.On riippuvainen vanhemistaan,eritoten Äidistään.
Muutama vuosi sitten kesällä satuin näkemään kun lintu-emo tiputti pesästään linnunpoikasia maahan, josta ne sitten kipittivät pensaiden alle suojaan.
Ihmis-emojen pitäisi myös ohjata "pentujaan" ulos pesästä. - Aika paljon kokenut
On valitettavaa, että äidit tekevät lapsilleen tämän laista pahaa.
Tiedän useita äitejä, jotka todella riippuvat lapsissaan kiinni, varsinkin pojissa.
Äidit keksivät vaikka minkälaisia keinoja, joilla toimivat. Aina tarvitsee tehdä jotain, saat sitten jotain. Paapovat vaikka yöllä ruuan pöytään. Äiti pelkää yksinjäämistä ja siksi ei irrota lapsestaan.
Omalla kohdalla mieheni äiti oli kaikessa määräämässä.
No aika ei ollut kovin pitkä, missä olin se "toinen nainen". Hän sairastui ja kuoli kyllä ihan liian nuorena pois.
Muutama juttu kyllä tulee mieleen. Kun hankimme asunnon, mieheni se piti ostaa ainoastaan mieheni nimiin, vaikka rahoitinkin sitä osittain. Tämä syystä, että hänen vanhempansa olivat pienelle määräälle takaajina, onneksi ai kauan aikaa. Samlla hänen äitinsä vaati avaimen kotiimme, käytti sitä kaupungissa käydessään kuin omaansa ja samalla hallitsi mitä sinne hankittiin.
Lupasi ostaa sohvan puoliksi, mutta kun olimme mieheni kanssa käyneet katsomassa valmiiksi, olin kyllä aika hämmästynyt kun sitten sohva tuotiin oli se ihan eri värinen, kenkutti kyllä aikalaisesti.
Mysö se oli aika rankaa, kun miehen kotitilalla jotakin tarvittiin, soi puhelin meillä jo aamukuudelta, että tänne nyt ja pian tänään tehdään sitä ja sitä.
Käskyt kävi kyllä minullekin, olen toisen miniän kanssa kitkenyt anopin bisnetoimintaan kuuluvaa porkkanamaata juhannuksen.
No äidin vakavan sairauden myötä alkoi kyllä se kakkein vaikein aika, miehen äidin mielestä olin niin kamala ihminen, että hän sanoi suoraan, että meidän pitäisi erota.
Mieheni ei kuitenkaan tähän lähtenyt, tosin oli aika vaikeaa, kun hänestä tuli lähes puhumaton ja hyvin arvaamaton äitinsä sairauden aikana, kuitenkin yritin ymmärtää, tein ruokaa, mutta usein sen melkein sain heitettynä päälleni.
Sitten vielä uskonlahkon astui sairaan elämään, no tarkoituksena saada sairaalta testamentti. Kun eräänä päivänä tuo lahkon edustaja ilmestyi työpöytäni ääreen saarnaamaan kuinka huonolla tiellä olen ja miehen äitiä ei saa kutsua anopiksi.
Antoi junkun kirjasen vein kotiin, silloin mieheni raivostui ja heitti kirjan saunan uuniin. Nyt hän ymmärsi asian paremmin.
Tuo kaikki kahden pienen lapsen äitinä ja työssäkäyvänä ihmisenä oli todella liikaa, en enää oikein tiennyt mitä ajatella. Hain keskusteluapua, joka olis parasta mitä siinä osasin tehdä.
Sain parhaan keskustelijan, mitä olla voi, erään hyvän ystävän lahja minulle.
Yhdessä päädyimme siihen, että tällä miehen äidillä oli itsellään niin paha olla, että hänen täytyi kaataa se minuun. Olin itse vielä hyvin nuori, vähän yli kolmekymppinen.
Nyt vuosien kuluttua olen iloinen , että jaksoin. Meillä miehein kanssa on ihan hyvä olla, pystymme keskustelemaan kaikesta ja voimemm luottaa toisiimme.
Monesti olen kuitenkin ajatellut lapsiamme, sillä vanhempi lapsi joutui kuulemaan sellaista mummolta, mikä ei olisi ollut lapselle suotavaa, toinen oli niin pieni, että hän ei muista yhtään mitään.
Kun nyt tämä vanhempi lapsemme on alkanut elämässään tehdä hyvinkin äkkinäisiä käännöksiä, on tullut mieleen, haavoittiko mummo lapsenlastaan oman huonon olonsa vuoksi.
Nimittäin teki sellaista, että erään toisen perheen lasta alkoi pienelle lapsenlapselleen kehumaan valtavasti ja samalla ikäänkuin mollasi tätä omaansa. ennen kuolemaansa kirjoitti lapsellemme kortin, jossa tavallaan pyyti pieneltä anteeksi, mutta miten sen lapsi on kokenut.
Hän oli myös kovasti tilaisuuden tullut mustamaalannut minua hänen äitiään lapsellemme.
Tämä oli minulle isku vastoin kasvojani, sillä olen aina yrittänyt elää ihan kunniallista elämää. Olen käynyt työssä aina, olen hoitanut lapseni aina sen parhaan taitoni mukaan mukaan, olen pitänyt heidät aina mukana matkoilla ja yrittänyt ohjata oikeaan. Molemmat ovat selviuýtyneet koulunkäynnista keskivertoa paremmin ja käyneet yliopsistotason koulutuksen.
Itse en käytä alkoholia, enkä tupakoi.
Työni on olllut vaativaa ja vaitiolon vaativaa, joten en ole voinut kertoa työstäni. Sen kyllä huomasin tässä vaitolovelvollisen työssä, että aina läheiset ihmiset eivät ymmärrä, että tällaisesta työstä ei voi kerto mitään ja pitivät ylpeänä ihmisenä. Olettekohan muut törmänneet tähän asiaan.
Kasvatus on todeaa vaikea tehtävä, siihen ei ole ohjeita missään, kuten kirjoituksestani huomaatte, en varmasti nuorena äitin'ä osannut ajatella anopin sairauden vaikutusta lapsiini. Mummi tavallaan raksti lapsenlapsiaan, mutta samalla haavoitti.
Poikaansa hän piti ohjauksessaan monella tavalla loppuun saakka.
Tässä raotin vain vähän verhoa äidin ja pojan suhde asiaan, näitä varmasti on monellakin takanaan.- hyvä niin
Voi sentään, kun voisit kirjoittaa oikeassa muodossa koko elämänkerran
Kuka jaksaa lukea tuollaista , jätin kesken koko kirjoittelusi. - wrwrwrrrrw
Hyvin kirjoitettu, isot pahoitteluni kokemastasi.
- meillä tämmöinen ano
No itsellä hiukan sivuaa tuo anopin pojastaan kiinni pitäminen miestäni, ja meidän elämää. Mies muutti kotoaan anopilta luokseni asumaan vähän alle kolmikymppisenä. Alkuun oli anopille asiaa tämäntästä, kun käskytti poikaansa useasti viikossa milloin mihinkin. Luonnollisesti meni kun anoppi vihelsi..
minunkin anoppini on haukkunut lapsemme, mm valehtelijaksi, itsekkääksi ja makuperseeksi..tyttö oli tuolloin 11.. Itseni on haukuttu niin monin tavoin, ja ompa anoppi tullut kotiini huutamaankin.. suoraa huutoa.
Nyttemmin, vuosia myöhemmin mieheni näkee äitinsä käytöksen todellisemmin, ja on ilmoittanut anopille ettemme tule perheenä vierailuille enää lainkaan. Mies käy anopilla enää joulupäivänä ja synttärinä yksin ja viipyy pari tuntia.. siinä kaikki. Näin on sujunut jo vuosia..
Tilanteeseen ei taida tulla korjausta, puhumaan anoppi ei suostu, ja jos suostuu ainut puhe on minun syyttämistä ja mm rahan vaatimista minulta, vaikken koskaan ole pyytänyt häneltä mitään eikä miehenikään.. Nähtävästi mies ei osaa tai uskalla sanoa anopille suoraan millaisena häntä pitää, eli haukkuu selän takana.. Kumpa anoppi vain tietäisi että poikansa kunnoitusta hänellä ei enää ole. - Surullinen ja syystä
Kiitos aloittajalle pitkästä tarinasta, se todella sai miettimään tilannetta myös omalla kohdallani.
Tapasin vuosia sitten ihanan miehen, ystävystyimme ja tunteita alkoi olla myös enemmän.Asiaa häiritsi kuitenkin se, että hän vaikutti huolehtivan monin tavoin liikaa äidistään.Ensiajatuksena äidistä huolehtiminen tuntui hienolta, mutta vähitellen alkoi tulla ilmi asioita, jotka jäivät kummastuttamaan.Äiti oli kaikki kaikessa, joka ainoassa asiassa.Tiettyyn rajaan asti sen ymmärtää, mutta kaikkea ei voi käsittää.
Pikkuhiljaa paljastui, että äiti dominoi poikansa elämää hyvin mallikkaasti.Poika huolehti kaikesta, siivosi, kävi kaupassa, huolehti juoksevat asiat.Sama kaava toistui koko ajan.En jaksa enää uskoa, että poika pystyy solmimaan toimivaa suhdetta kenekään muuhun kuin äitiinsä. - oi aikoja ja tappoja
Kiitos aloittajalle ja "Aika paljon kokenut" nimimerkille kirjoituksista.
Komppaan kirjoituksianne. Ihmettelen, mistä tälläinen äiti - poika symbioosi johtuu. Tälläisellä äidillä olisi tarvetta psykoterapiaan.
Miksi äiti omii poikalapsen ja alkaa tästä kasvattaa läheisriippuvaista? Taivas varjele sitä osapuolta, joka uskaltaa uhata tälläisen äidin tonttia. Siitä alkaa taistelu, jossa kaikki keinot on sallittuja ja oikeita. Läheiset asettuu tukemaan sairaan oikkuja, koska eivät halua/uskalla nostaa "kissaa pöydälle".
Ennen kulttuurissamme oli poikalapsi odotetumpi, kuin tyttö ja häneltä odotettiin vanhempien vanhuuden turvaa. Liekkö se jäänne niistä ajoista? - )/0
Miksi halveksua ketään? Se on naapurisi elämäntarina, sossa äiti pomotti poikaansa, samassa lauseessa kerrot, että miehesi laittaa sinut etusijalle. Mitä siis yrität kertoa meille? Senkö, että miehen pomottaminen on oikeutettavampaa vaimon kuin äidin taholta?
- wrwrrwrwrw
Kumpi kuulostaa sinusta kamalammalta: mies sanoo, että pitää tehdä kuten äiti sanoo. Tai että mies sanoo, että meillä vaimo määrää. ?
Oikea balanssi pitää löytää kussakin suhteessa, ja onhan se toki kauheaa, että parisuhteessa toinen määrää toista, mutta siihen syyllistyy jokainen parisuhteessa elävä jossain määrin aina. He kuitenkin asuvat saman katon alla, ja määräysvalta varmaan jakaantuu eri asioiden suhteen, mies ehkä osaa autot, ja nainen raha-asiat paremmin. - TÄMÄ SELVÄ?
wrwrrwrwrw kirjoitti:
Kumpi kuulostaa sinusta kamalammalta: mies sanoo, että pitää tehdä kuten äiti sanoo. Tai että mies sanoo, että meillä vaimo määrää. ?
Oikea balanssi pitää löytää kussakin suhteessa, ja onhan se toki kauheaa, että parisuhteessa toinen määrää toista, mutta siihen syyllistyy jokainen parisuhteessa elävä jossain määrin aina. He kuitenkin asuvat saman katon alla, ja määräysvalta varmaan jakaantuu eri asioiden suhteen, mies ehkä osaa autot, ja nainen raha-asiat paremmin.Molempi pahempi, eikä muuten syyllisty jokainen.
Vain ja ainoastaan:
- miestään takanapäin haukkuva
- miehensä nolaaja
- miestään alistava
- miestään uhkaileva
- miestään manipuloiva
- miehelleen valehteleva
- miestään hyväksikäyttävä
Hyvässä parisuhteessa ei alistuta, eikä alisteta!! - wrwrwrwrwr
TÄMÄ SELVÄ? kirjoitti:
Molempi pahempi, eikä muuten syyllisty jokainen.
Vain ja ainoastaan:
- miestään takanapäin haukkuva
- miehensä nolaaja
- miestään alistava
- miestään uhkaileva
- miestään manipuloiva
- miehelleen valehteleva
- miestään hyväksikäyttävä
Hyvässä parisuhteessa ei alistuta, eikä alisteta!!Anoppi
- poikaansa/miestään/miniäänsä/muita takanapäin haukkuva
- poikansa nolaaja
- poikaansa alistava
- poikaansa uhkaileva
- poikaansa manipuloiva
- pojalleen valehteleva
- poikaansa hyväksikäyttävä
Anoppi voi tehdä samoin myös omalle miehelleen. Anoppi kun yleensä
myös elää parisuhteessa oman miehensä kanssa, jollei ole eronnut tai muuten asuu yksin. Ongelma tuleekin sitten siinä, kun anoppi haluaa hallita muidenkin parisuhteita, jopa oman poikansa tai muiden lastensa. Vaatii aika paljon voimaa ja tahtoa, jos kuvittelee tietävänsä, ja voivansa neuvoa, miten muiden pitäisi elää.
Jos anopin/kenen tahansa oma parisuhde on kunnossa, hänen ei tarvitse puuttua muiden henk.koht. asioihin.
- jokaisella oma elämä
Helppo asia:
-äitinsä kanssa yli 20v asuva mies=ei normaalia
-tyttöystävän/vaimon kanssa tai yksin asuva mies=normaalia
Miksi miehet suostuu alistumaan äidin tahtoon niin usein? Naiset eivät yleensä voisi kuvitellakaan asuvansa äitinsä luona saatika miehensä äidin luona.- mek
Kaikille ei tule sitä omaa tahtoa riittävästi että kypsyisivät vanhempien määräilyyn ja rupeasivat sanomaan takaisin ja lopettasivat täysi-ikäisinä tottelemasta vanhempiaa ja eiuhää siihen tartte muutakuin ottaa oma elämä haltuun ja tehdä niinkuin itse haluaa.
- 60v. homo
Tyypillinen homomies naapurisi.
- karhunpalvelus
Monet äidit paapovat poikansa ruoalla lihaviksi.
- Anzarelli
Täällä ihan ihmetapaus jonka vuoksi on aivan pakko kirjoittaa tänne.
Tapasin keväällä hieman yli 4-kymppisen miehen, johon tutustuin jääkiekkohuumassa. Soittelimme ja tekstailimme paljon, ja tietysti tapailimme innokkaasti ja ennenkuin huomasinkaan, olin hänen mukanaan konsertissa, jenkkiautonäyttelyssä jne. Reissumme olivat tosi kivoja ja minusta ihan oikeasti tuntui, että hän tykkää minusta paljon. Niin hän tykkäsikin, nimittäin ei oltu montaa päivää yhdessä, kun hän sanoi rakastavansa minua. Hieman hämmästelin niin nopeaa tunnustusta, mutta totta se oli. Ajattelin, että noniin: tässä se nyt on, elämäni rakkaus.
Kesä tuli, vietimme paljon aikaa yhdessä mm. hänen ja hänen exänsä asuntovaunulla, juhlimme, kiertelimme paikasta toiseen jne. Sain jopa uuden työpaikan ollessamme yhdessä. Kaikki meni tosi hyvin, ja pian jo nukuimme vuorotellen toistemme luona.
Vaan nyt, viime viikonloppuna kaikki muuttui. Viimeisin puhelumme oli lauantai-aamupäivänä, eikä ollut mitään riitaa. Puhelumme oli aivan normaali, niinkuin ennenkin. Jäimme sille puheelle, että hän soittaa minulle kun on nukkunut väsymystään pois ja käynyt saunassa yms.
Mitään puhelua ei ikinä enää tullut. Yritin sunnuntai-iltana soittaa, ei vastannut.
Tulkitsen kaiken perusteella ja kaiken aiemman hänen kertomiensa suhteiden perusteella, että hän on "ikuinen poikamies"- tyyppiä, joka hurmaa naisia yksitellen mutta samalla vilkuilee, josko ruoho olisi vihreämpää aidan toisella puolella.
"Tapaat tuhansia ihmisiä, yksikään ei tee vaikutusta. Sitten tapaat yhden ihmisen, ja koko maailma menee sekaisin ikuisiksi ajoiksi".
Ketjusta on poistettu 2 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Kuvat! Dannyyn liitetty Helmi Loukasmäki, 22, on puhjennut naisena kukkaan - Some sekoaa: "Sä..."
Ooo, kaunis aikuinen nainen Helmistä on kasvanut siinä yli 80-vuotiaan Dannyn rinnalla! Katso uudet kuvat: https://ww483431- 472521
Suodatinpussin kastelemalla saa parempaa kahvia
Kokeilin niksiä ja kyllä tämä kahvi on parempaa nyt. Ei lainkaan maistu paperiselta. Huljuttelee hanan alla suppiloa pap1251870Tidätkö nainen
että suoraan sanottuna v.tut.aa että pääsit näin lähelle minua. Ei olisi oikeasti aikaa tähän mutta silti aina välillä o1001663Onkohan sinulla kaikki hyvin?
Nyt vähän sellainen outo tunne tuli. Sinun asiasi niin ei minulle toki tarvitse kertoa. Kunhan mietin...381117Mikä on kaivattusi etunimi?
Otsikossa siis on kysymys eriteltynä. Vain oikeat vastaukset hyväksytään.461032- 170996
Huikeeta, mahtavaa, ihan mielettömän upeeta
Me ostettiin talo Espanjasta. Tosin saadaan käyttää sitä vain muutama viikko vuodessa kun on monta muutakin ostajaa! M175906En kestä katsoa
Sitä miten sinusta on muut kiinnostuneita. Olen kateellinen. Siksi pitäisi lähteä pois77901Oho! Arja Koriseva paljastaa TTK:n ekasta suorasta lähetyksestä: "On vähän ärsyttävä yhtälö!"
Upea Arja Koriseva! Tsemppiä haasteelliseen tilanteeseen! Lue lisää: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-arja-koriseva-14844