Olemme seurustelleet miehen kanssa kohta 2 vuotta. Kun minulle selvisi että mies on ollut kahdesti naimisissa, sanoin tiukasti etten halua koskaan olla "rouva nro 3", etten halua olla sellaisen farssin pääosan näyttelijä.
No, alusta saakka on tuntunut, että mies kenties haluaisi kanssani naimisiin, olenhan hänen "elämänsä rakkaus". Lisäksi hän on sanonut haluavansa lapsia kanssani.
Se mitä minä oikeasti haluaisin olisi, että kihlautuisimme nyt lähiaikoina lupauksella mennä naimisiin 10 vuoden päästä.
Nyt en sitten tiedä haluaisikokaan mies kanssani naimisiin lainkaan ja hän ei varmaankaan koskaan kosi kun ajattelee että minä en halua.
Tästäkin aiheesta keskusteltiin taannoin hiprakassa, jolloin sanoin olevani surullinen siitä ettei minulla koskaan tule olemaan lapsia enkä olemaan naimisissa. Tällöin mies sanoi: "mutta itsehän sinä sanoit...".
Eli minä olen umpikujassa, mies ei tule kosimaan ja se on minun omaa syytäni. Miten tästä ulos, enhän voi mennä sanomaan että haluaisin oikeasti hänen kanssaan naimisiin?!
Itse aiheutettu kosimattomuus?
23
3523
Vastaukset
- Omituinen?
Mies on jo yli 40 v. ja minä lähes 40 v.
- Chinea
Sinä siis haluaisit kuitenkin naimisiin tämän miehen kanssa, vaikka seurustelun alussa ajattelit, ettet halua? No, ratkaisu on hyvin yksinkertainen: kosi miestäsi! Näin hän saa selville, että olet muuttanut mielesi ja että haluat sittenkin hänen kanssaan naimisiin.
Sitä en kyllä ymmärtänyt, että haluat kihlautua nyt mutta mennä naimisiin vasta kymmenen vuoden kuluttua. Miksi naimisiinmenosta pitää sopia noin pitkällä tähtäimellä? Eikö kannattaisi kihlautua vasta sitten, kun avioliitto on ajankohtaisempi asia? No, tää on vaan mun mielipide. Jokainen tekee tietysti niin kuin itse tykkää!- Omituinen?
Minä nyt kertakaikkiaan kuitenkin haluaisin että mies on se joka kosii. En halua olla mitenkään painostamassa tai pakottamassa.
Pitkä kihlaus siksi, että ainakin kymmenen vuoden kihlauksen jälkeen tiedämme varmemmin että meidän avioliittomme kestää.
Kun miehellä on takana kaksi suht. pitkää avioliittoa, tuo pitkä kihlaus tavallaan "uskottavuutta" siihen naimisiinmenoon. - Omituinen?
Niin, sanoin sen etten halua naimisiin silloin kun olin juuri saanut tietää että mies on ollut kahdesti naimisissa. Kyllähän siinä väkisinkin tuli sellainen tunne, että meidän mahdollinen naimisiinmeno olisi pelkkä farssi (ainakin ulkopuolisten silmin).
Muistaakseni silloin kun surin etten koskaan saa lapsia/ ole naimisissa koetin miehelle sanoa että se oli vain minun ensireaktio tuohon tietoon. - Omituista
Omituinen? kirjoitti:
Minä nyt kertakaikkiaan kuitenkin haluaisin että mies on se joka kosii. En halua olla mitenkään painostamassa tai pakottamassa.
Pitkä kihlaus siksi, että ainakin kymmenen vuoden kihlauksen jälkeen tiedämme varmemmin että meidän avioliittomme kestää.
Kun miehellä on takana kaksi suht. pitkää avioliittoa, tuo pitkä kihlaus tavallaan "uskottavuutta" siihen naimisiinmenoon.Jos mies kosii, se on romanttista, mutta jos nainen, se on pakottamista tai painostamista?
Tervetuloa 2000-luvulle, beibe. Ei heti uskoisi ikääkin olevan jo tuon verran. - Chinea
Omituinen? kirjoitti:
Minä nyt kertakaikkiaan kuitenkin haluaisin että mies on se joka kosii. En halua olla mitenkään painostamassa tai pakottamassa.
Pitkä kihlaus siksi, että ainakin kymmenen vuoden kihlauksen jälkeen tiedämme varmemmin että meidän avioliittomme kestää.
Kun miehellä on takana kaksi suht. pitkää avioliittoa, tuo pitkä kihlaus tavallaan "uskottavuutta" siihen naimisiinmenoon.En vieläkään tajua, miksi se kymmenen vuotta pitää olla kihloissa, miksei voi vain elää yhdessä? Kyllähän kymmenen vuoden avoliitonkin jälkeen voi todeta, että liitto kestää. Eihän se tosiasia, että on sovittu naimisiinmenosta (eli kihlauduttu) muuta kuitenkaan sitä suhdetta mitenkään erilaiseksi. Siis lähinnä se, että pystyy sitoutumaan toiseen ihmiseen ja elämään hänen kanssaan takaa liiton toimivuuden, ja siihenhän ei mitään kihlausta tarvita.
Etkä sinä mitenkään "pakottaisi" miestäsi avioliittoon kosimalla. Voihan hän vastata kieltävästi, jos ei halua naimisiin. Mutta jos nyt et mitenkään voi kosia, niin voithan vihjailla miehellesi, että olet muuttanut mielipiteesi avioliiton suhteen. Ja jos kerran haluat häät vasta kymmenen vuoden kuluttua, niin sittenhän sinulla on lähes kymmenen vuotta aikaa odottaa kosintaa! Ei siis mitään hätää vielä.
- Arska
Tilanteesi on tosi vaikea. Suomen laissahan (siveyslaki, pykälä 15) kielletään muuttamasta mieltä avioliitosta, jos on oman mielipiteen kerran ilmoittanut. Lisäksi muistaakseni rikoslain 3 §:ssä kielletään naista kosimasta tai muuten ehdottamasta miehelle kihlausta.
Ei sinulla nyt ole oikein muita vaihtoehtoja kuin jättää miehesi. Jos haluat naimisiin, et voi nykyisen miehesi kanssa avioitua (viittaan yllä mainittuihin lakipykäliin), joten sinun on etsittävä itsellesi uusi mies.- Omituinen?
Mua ei kyllä lähes nelikymppisenä vanhanapiikana naurata yhtään:-(
Minä haluaisin, että minua joku rakastaisi niin paljon, että kosisi. Ei niin että minun täytyisi itse kosia tai painostaa toista. - Arska
Omituinen? kirjoitti:
Mua ei kyllä lähes nelikymppisenä vanhanapiikana naurata yhtään:-(
Minä haluaisin, että minua joku rakastaisi niin paljon, että kosisi. Ei niin että minun täytyisi itse kosia tai painostaa toista.Sinä siis haluat, että miehesi rakastaisi sinua niin paljon, että kosii sinua - vaikka sinä olet jo aikaisemmin kertonut ettet mene naimisiin. Minkä vuoksi mies sinua kosisi, koska tietää jo etukäteen, että vastaat kieltävästi? Mikä ihme ylipäätään saa sinut luulemaan, että mies kosii tuossa tilanteessa? Yritä nyt ajatella asiaa miehenkin näkökulmasta.
Toisaalta taas sinä et itse rakasta miestäsi niin paljoa, että kosisit häntä. Jos pidät kosimista rakkauden mittana, Suomi on pullollaan pariskuntia, joissa vain toinen rakastaa riittävästi. Käytännössähän vain toinen kosii ja toinen vastaa joko kieltävästi tai myöntävästi. (On tietysti pareja, jotka kihlautuvat sopimalla ilman varsinaista kosintaa.) - Mies vain
Omituinen? kirjoitti:
Mua ei kyllä lähes nelikymppisenä vanhanapiikana naurata yhtään:-(
Minä haluaisin, että minua joku rakastaisi niin paljon, että kosisi. Ei niin että minun täytyisi itse kosia tai painostaa toista.onnittelut, olet vienyt itsekkyyden uuteen ennätykseen ja äärimmäisyyteen... ehkä parempikin ettet lisäänny kun maailma on muutenkin jo täynnä itsekkäitä paskiaisia...
- Kati
Omituinen? kirjoitti:
Mua ei kyllä lähes nelikymppisenä vanhanapiikana naurata yhtään:-(
Minä haluaisin, että minua joku rakastaisi niin paljon, että kosisi. Ei niin että minun täytyisi itse kosia tai painostaa toista.Jos olet lähes 40 vuotias ja haluat lapsia niin sitä ei kannattaisi ainakaan pitkään lykätä.
Keskustele nyt sen miehen kanssa oikein kunnolla!
- Omituinen?
Esitin varmaan asian aika ihmeellisesti, koskapa sain noin vihamielisiä vastauksia.
Eihän tässä ole sen kummemmasta kysymys kuin että miten saisin miehelle sanottua, että se taannoinen toteamus etten halua koskaan naimisiin johtui vain siitä ensijärkytyksestä joka tuli kun sain tietää hänen olleen jo kahdesti naimisissa.
Itse en halua kosia miestä, koska haluan että hän varmasti haluaa meidän menevän naimisiin ts. itse ehdottaa sitä.
Mutta jotta ette turhaan järkyttyisi yhtään sen enempää, se tästä aiheesta.- Kolmas kerta
Kerro asia miehellesi juuri niin kuin tässä ketjussa olet kertonut. Miehesi ymmärtää ihan varmasti.
- Kati
Ehkä teet kärpäsestä härkäsen? Miksi et voisi puhua miehesi kanssa (selvinpäin), että olet muuttanut mielipiteesi siitä, että et halua koskaan naimisiin? Että voisitkin joskus mennä jne. Ei se ole kosinta eikä edes painostusta. Ja miksi mietit mitä muut ajattelevat? Enkä ymmärrä miksi se olisi farssi? Ehkä jos ette sovi yhtään yhteen, teillä menisi huonosti, olisitte olleet kuukauden yhdessä tai naimisiin menon perusteet olisi jotenkin köykäiset. Se voisi olla farssi. Tai jos eroisitte viikon päästä… Mikä meni pieleen miehesi edellisissä liitoissa? Ja oliko ne kuinka pitkiä avioliittoja?
Mielestäni ei ole syytä mennä kihloihin, jos ei ole varma ja valmis menemään naimisiin. Melkein kuka vaan voi antaa lupauksen, että ”voin mennä naimisiin kanssasi 10 vuoden päästä, jos olemme silloin yhdessä”. Jos asia ei ole ajankohtaista miksi mennä kihloihin? Voi kai sitä muutoinkin yhdessä olla?
Tuossa aikaisemmin kirjoitin, että miksi sellaisia ei ihmetellä, jotka ovat olleet 11 vuotta kihloissa, mutta sellaisia ihmetellään, jotka eivät ole kihloissa vaikka ovat olleet esim. 4 vuotta yhdessä? Ja he voivat ehtiä naimisiin ennen näitä pitkään kihloissa olleita. Kihlaus on lupaus avioliitosta ja silloin pitäisi olla (henkisesti) valmis menemään vaikka heti naimisiin? Enkä kyllä usko, että siitä voi päätellä, että mies ei rakasta naista, jos ei kosi viimeistään 2 vuoden päästä…
Ei mun mielestä mitään ole vielä menetetty! Puhutte vaan asiat selviksi ja oikaiset asian. Ja jos ette ole ihan vielä valmiita naimisiin niin oottelette pari vuotta tms. Luulisi, ettei mieskään halua kauheasti hätiköidä, kun on ollut 2 kertaa jo naimisissa. Oma mieheni oli ”vaan” kerran aikaisemmin kihloissa. Nainen jätti hänet ja hän tuli siitä varovaiseksi, pelkäsi uutta pettymystä.
Ja jos et halua, ei sinun tarvitse tietenkään kosia. Mutta kyllä nainen voi kosia. Kyllä niitä on sellaisia ihan onnellisesti naimisissa olevia pariskuntia. Ei kaikki ole ollut painostusta ja mies suostunut vain ”pakon alla”. Ja mikä mies se on, joka ei voi sanoa EI jos siltä tuntuu?
Onnea suhteellenne!- Omituinen?
Taustaa: Miehen ensimmäinen liitto päättyi vaimon petettyä miestä. Toinen liitto oli (ehkä juuri tuon edellisen kokemuksen vuoksi) järkiavioliitto, jossa he eivät tosissaan edes sopineet yhteen (eikä mies edes olisi halunnut naimisiin, mutta nainen halusi kun lapsi tulossa).
Nuo liitot ovat molemmat kestäneet yli 7 vuotta.
Osittain siksi minä haluaisin että menemme vasta 10 vuoden päästä naimisiin, jotta olemme "ohittaneet tuon kriittisen vaiheen" naimisiin mennessämme. Mutta sen lupauksen naimisiinmenosta olisin valmis antamaan jo nyt, sitä lupausta minun ei tarvitsisi odottaa. Olen varma että haluan naimisiin hänen kanssaan.
Mies olisi ehkä jo kosinut minua ihan suhteen alkuvaiheissa (alkuhuumassa), mutta minä toppuuttelin vähän. Kyllähän nyt on aivan eri tilanne kun olemme asuneet yhdessä jo jonkin aikaa ja alkuhuuma haihtunut. Nyt kosinta olisi "vakavasti otettava".
Varmaan teenkin kärpäsestä härkäsen. Ehkä jossakin sopivassa vaiheessa kerron miehelle nuo ajatukseni pitkästä kihlauksesta ja jotenkin yritän muotoilla niin että hän ymmärtää ettei minulla oikeasti ole hänen kanssaan naimisiinmenoa vastaan mitään. - Kati
Omituinen? kirjoitti:
Taustaa: Miehen ensimmäinen liitto päättyi vaimon petettyä miestä. Toinen liitto oli (ehkä juuri tuon edellisen kokemuksen vuoksi) järkiavioliitto, jossa he eivät tosissaan edes sopineet yhteen (eikä mies edes olisi halunnut naimisiin, mutta nainen halusi kun lapsi tulossa).
Nuo liitot ovat molemmat kestäneet yli 7 vuotta.
Osittain siksi minä haluaisin että menemme vasta 10 vuoden päästä naimisiin, jotta olemme "ohittaneet tuon kriittisen vaiheen" naimisiin mennessämme. Mutta sen lupauksen naimisiinmenosta olisin valmis antamaan jo nyt, sitä lupausta minun ei tarvitsisi odottaa. Olen varma että haluan naimisiin hänen kanssaan.
Mies olisi ehkä jo kosinut minua ihan suhteen alkuvaiheissa (alkuhuumassa), mutta minä toppuuttelin vähän. Kyllähän nyt on aivan eri tilanne kun olemme asuneet yhdessä jo jonkin aikaa ja alkuhuuma haihtunut. Nyt kosinta olisi "vakavasti otettava".
Varmaan teenkin kärpäsestä härkäsen. Ehkä jossakin sopivassa vaiheessa kerron miehelle nuo ajatukseni pitkästä kihlauksesta ja jotenkin yritän muotoilla niin että hän ymmärtää ettei minulla oikeasti ole hänen kanssaan naimisiinmenoa vastaan mitään.Ethän halua kihloihin vain siksi, että olet epävarma miehen tunteista ja uskot, että jos mies kosii hän rakastaa sinua varmasti? (ei tarvitse enää vastata, jos kyllästyit jo aiheeseen!) Se ei tunnu hyvältä syyltä kihlaukselle. Tietysti kaikki saa tehdä niin kuin haluaa ja hyvältä tuntuu, mutta mielestäni teidän ei tarvitse mennä kihloihin, jos avioliittokaan ei ole ajankohtainen. Erikoista kosia ja mennä naimisiin vasta vuosien päästä. Ehkä et halua nyt naimisiin, mutta pelkäät että mitä, jos et koskaan mene naimisiin. Ja miehesi antama lupaus avioliitosta (kihlaus) ja kosinta helpottaisi pelkoasi? Sekään ei kuitenkaan ole tae siitä, että päädytte naimisiin, varsinkin jos lupaus on tehty hamaan tulevaisuuteen. Sellainen lupaus on suhteellisen helppo tehdä. Itse olin avoliitossa mieheni kanssa vuosia ennen kuin kihlauduimme. Halusin mennä kihloihin sitten vasta, kun avioliittokin oli ajankohtainen.
Ihme, että miehelläsi ei ole kammoa naimisiin menon suhteen. Kun hänellä on käynyt noin huono onni aiemmin. Ehkä naimisiin ei kannata mennä ihan harkitsemattomasti, mutta joskus pitää ottaa myös riskejä, jos haluaa jotakin. Valitettavasti millekään ei ole takuuta. Ei ole täysin varmaa kestääkö suhde pidempään meni naimisiin vuoden tai 10 vuoden päästä. Voitte olla yhdessä 14 vuotta ja siitä naimisissa 11. Tai yhdessä 14 vuotta ja siitä naimisissa 4 vuotta… Tai loppuelämänne molemmissa tapauksissa! Ainakin teillä on varmaan paremmat mahdollisuudet ja syyt mennä naimisiin, kuin miehesi järkiavioliitossa.
Eiköhän mies sinua joskus kosi, jos hän on kertonut haluavansa lapsia kanssasi (sekin on iso sitoumus!) ja olisi ehkä jo suhteen alkuvaiheessakin kosinut ilman toppuutteluasi. Kunhan vaan oikaiset sen, että et olekaan täysin naimisiin menoa vastaan. Ja kerrot muutenkin tunteistasi.
Jos kihlaus oli se sitten vaikka pitkä, tekee sinut onnelliseksi niin mikäs siinä sitten! Vaikka minäkin sitä kummastelin niin mielestäni muiden mielipiteistä ei tarvitse välittää. Pääasia, että olette molemmat onnellisia. - Omituinen?
Kati kirjoitti:
Ethän halua kihloihin vain siksi, että olet epävarma miehen tunteista ja uskot, että jos mies kosii hän rakastaa sinua varmasti? (ei tarvitse enää vastata, jos kyllästyit jo aiheeseen!) Se ei tunnu hyvältä syyltä kihlaukselle. Tietysti kaikki saa tehdä niin kuin haluaa ja hyvältä tuntuu, mutta mielestäni teidän ei tarvitse mennä kihloihin, jos avioliittokaan ei ole ajankohtainen. Erikoista kosia ja mennä naimisiin vasta vuosien päästä. Ehkä et halua nyt naimisiin, mutta pelkäät että mitä, jos et koskaan mene naimisiin. Ja miehesi antama lupaus avioliitosta (kihlaus) ja kosinta helpottaisi pelkoasi? Sekään ei kuitenkaan ole tae siitä, että päädytte naimisiin, varsinkin jos lupaus on tehty hamaan tulevaisuuteen. Sellainen lupaus on suhteellisen helppo tehdä. Itse olin avoliitossa mieheni kanssa vuosia ennen kuin kihlauduimme. Halusin mennä kihloihin sitten vasta, kun avioliittokin oli ajankohtainen.
Ihme, että miehelläsi ei ole kammoa naimisiin menon suhteen. Kun hänellä on käynyt noin huono onni aiemmin. Ehkä naimisiin ei kannata mennä ihan harkitsemattomasti, mutta joskus pitää ottaa myös riskejä, jos haluaa jotakin. Valitettavasti millekään ei ole takuuta. Ei ole täysin varmaa kestääkö suhde pidempään meni naimisiin vuoden tai 10 vuoden päästä. Voitte olla yhdessä 14 vuotta ja siitä naimisissa 11. Tai yhdessä 14 vuotta ja siitä naimisissa 4 vuotta… Tai loppuelämänne molemmissa tapauksissa! Ainakin teillä on varmaan paremmat mahdollisuudet ja syyt mennä naimisiin, kuin miehesi järkiavioliitossa.
Eiköhän mies sinua joskus kosi, jos hän on kertonut haluavansa lapsia kanssasi (sekin on iso sitoumus!) ja olisi ehkä jo suhteen alkuvaiheessakin kosinut ilman toppuutteluasi. Kunhan vaan oikaiset sen, että et olekaan täysin naimisiin menoa vastaan. Ja kerrot muutenkin tunteistasi.
Jos kihlaus oli se sitten vaikka pitkä, tekee sinut onnelliseksi niin mikäs siinä sitten! Vaikka minäkin sitä kummastelin niin mielestäni muiden mielipiteistä ei tarvitse välittää. Pääasia, että olette molemmat onnellisia.Minä haluaisin kihloihin siksi, että haluan miehen kanssa naimsiin. Tämä tunne meillä molemmilla on sellainen, jota ei kumpikaan koskaan aikaisemmin ole tuntenut ketään kohtaan.
Vasta kymmenen vuoden päästä siksi, että sitten voimme olla melkoisen varmoja liittomme kestävyydestä (vrt. miehen edelliset liitot).
Mikä vika muka on pitkässä kihlauksessa jos se kerran tehdään tosissaan, jos sille on tarkka päivämäärä? Mikä siitä tekee huonomman vaihtoehdon kuin esim. pikakihlat parin kuukauden seurustelun jälkeen ja häät heti perään? Tai että asutaan avoliitossa vuosia ja kihlaudutaan vasta pitkän ajan kuluttua. Eikö siinä ole vain katseltu ja odoteltu että jos joku parempi löytyisi?
Niin, mies kun ensimmäistä kertaa elämässään on kokenut tällaisia tunteita, ei osaa "pelätä" naimisiinmenoa. Tai ainakaan ei osannut silloin alkuhuuman aikaan, nykyhetkestä en enää tiedäkään. Ehkä hän ei enää haluaisikaan naimisiin? Toppuuttelin häntä silloin kun hän puhui häävalssistamme yms. suhteen alussa juuri siksi etten halunnut tehdä enkä hänenkään tekevän mitään hätiköityä, hetken huumassa, vaan mielestäni tämä on niin vakava asia, että täytyy olla varma! - Kati
Omituinen? kirjoitti:
Minä haluaisin kihloihin siksi, että haluan miehen kanssa naimsiin. Tämä tunne meillä molemmilla on sellainen, jota ei kumpikaan koskaan aikaisemmin ole tuntenut ketään kohtaan.
Vasta kymmenen vuoden päästä siksi, että sitten voimme olla melkoisen varmoja liittomme kestävyydestä (vrt. miehen edelliset liitot).
Mikä vika muka on pitkässä kihlauksessa jos se kerran tehdään tosissaan, jos sille on tarkka päivämäärä? Mikä siitä tekee huonomman vaihtoehdon kuin esim. pikakihlat parin kuukauden seurustelun jälkeen ja häät heti perään? Tai että asutaan avoliitossa vuosia ja kihlaudutaan vasta pitkän ajan kuluttua. Eikö siinä ole vain katseltu ja odoteltu että jos joku parempi löytyisi?
Niin, mies kun ensimmäistä kertaa elämässään on kokenut tällaisia tunteita, ei osaa "pelätä" naimisiinmenoa. Tai ainakaan ei osannut silloin alkuhuuman aikaan, nykyhetkestä en enää tiedäkään. Ehkä hän ei enää haluaisikaan naimisiin? Toppuuttelin häntä silloin kun hän puhui häävalssistamme yms. suhteen alussa juuri siksi etten halunnut tehdä enkä hänenkään tekevän mitään hätiköityä, hetken huumassa, vaan mielestäni tämä on niin vakava asia, että täytyy olla varma!No en minä ainakaan mielestäni katsellut, jos joku parempi löytyisi ja tuskin miehenikään! Kyllä minä rakastin (ja rakastan edelleen) miestäni enkä halunnut muita. Ja ajattelin meneväni hänen kanssaan naimisiin joskus vaikkemme kihloissa olleetkaan, emmekä tehneet "virallista" lupausta. Mietimme millaiset häät haluaisimme sitten joskus, jos menemme naimisiin (ei se aina tarkoita, että olisi hääkuume tai toinen olisi juuri kosimassa). Eli ei se ollut aivan mahdoton ajatus silloinkaan, emmekä ajatelleet, ettemme missään tapauksessa koskaan haluaisi naimisiin tms.
Mieheni mielestä esim. 2 vuoden seurustelu on lyhyt aika, eikä se riippunut siitä kenen kanssa hän seurusteli. (Ja itsekkään en ole "pika kihlautuja/naimisiin meno tyyppiä"). Hänellä oli aiemmin ollut pitkä suhde ja he olivat kihloissa. Ja erosivat ennen kuin menivät naimisiin. Sekin varmasti vaikutti.
Tuntui vaan siltä, että jos vasta vuosien päästä menemme naimisiin niin mitä sitä kihloissakaan olla? Meiltä kyllä jatkuvasti kyseltiin koska menemme kihloihin ja ihmeteltiin miksi emme ole kihloissa. Ja taas eräät tuttumme olivat olleet kihloissa 11 vuotta ja heitä ei kukaan ihmetellyt (ovat vieläkin kihloissa). Joillekkin tuntuu olevan niin tärkeää se, että on kihloissa. Minulle vuosien kihlaus ei olisi muuttanut mitään ja olisin ollut yhtä onnellinen olin kihloissa tai en. Mulle se kihlaus oli melkein sama kuin naimisiin meno. Tai siis, sitten vasta olen varma ja voin lupautua menemään naimisiin, jos voin mennä vaikka samana päivänä. Mutta se oli oma tuntemukseni, muut voi tuntea toisin!
Kyllä kai molemmissa tapauksissa tavallaan odotellaan ja katsellaan? Eli jos ollaan pitkään yhdessä ennen kun mennään kihloihin tai ollaan pitkään kihloissa? Odotatte ja katselettehan tekin tavallaan, että mitä tästä tulee ja ette heti uskaltaudu naimisiin? Mutta silti olette varmoja yhteisestä tulevaisuudesta, jos menette kihloihin?
Ja minusta kyllä tuntuu, että ihmiset pitää juuri sitä vaihtoehtoa, että on pitkään yhdessä ennen kihlausta pahimpana! (ja kun menevät naimisiin johtuu varmaan siitä, että ei sitten löytynyt parempaakaan…?) Pikakihlaus ja naimisiimeno tai pitkä kihlaus on parempia vaihtoehtoja. Pääasia, että kihlausta ei lykätä!
Mutta kuten kirjoitin niin te teette niin kuin itsestä parhaalta tuntuu. Enkä arvostele todellakaan, että mikä on huonompi tai parempi vaihtoehto. Tai sano,e ttä siinä on jotain vikaa! Tai on sillä tavalla, että se ei sovi mulle, mutta ei muutoin! Mutta kaikki kai saamme tehdä miten haluamme. Kaikille sopii eri systeemit! Että en tarkoittanut loukata…
Kaikkea hyvää teille. Ja huh, kun kirjoitin... Nyt riittää!
- Jarski
Kai sitä pitäisi uskoa suhteen ja avioliiton kestävyyteen, jos on valmis menemään kihloihin. Tai naimisiin. Koskaan ei tiedä tulevasta, mutta kyllä siihen pitää uskoa ja olla aika varma, jos sellaisen askeleen on valmis ottamaan. Jos ei ole varmaa tunnetta (tietoa ei voikkaan olla!), että tämä suhde tai avioliitto kestää niin en menisi vielä naimisiin enkä edes kihloihin. Ehkä sä olet varma ja tiedät haluavasi varmasti joskus mennä tän miehen kanssa naimisiin, mutta jotkut tuntuu pitävän takaporttia auki ja kuitenkin saa naisen/miehen tyytyväiseksi kun on menty kihloihin. Ok mennään naimisiin , mutta 10 vuoden päästä! Mä kyllä uskallan luvata vaikka päivän seurustelun jälkeen, että voin mennä toisen kanssa naimisiin 10 vuoden päästä. Jos olemme olleet niinkin kauan yhdessä niin todennäköisesti haluan hänen kanssaan silloin naimisiin ja olen valmis! Tuskin muuten olisin kenenkään kanssa niin kauan… En ehkä päivän jälkeen vielä tiedä kestääkö meidän suhde kovin kauaa, mutta sitten tiedän. Ja varmaan avioliittokin kestäis enemmän kun vuoden. Mutta näitä tapauksia nyt on kaikennäköisiä.
- alkuperäinen
Keskustelimme miehen kanssa aiheesta. Mies haluaa kyllä lapsia kanssani, muttei ole ajatellutkaan naimisiinmenoa. Joten se siitä...
- Ruiponperä
Kummallisia ihmiskohtaloita täällä palstoilla. Tuntuu siltä, että miehet jotenkin elävät tyyliin "sika pellossa", kun yhteiskunta on muuttunut niin vapaaksi muutamassa vuosikymmenessä, ettei se karsasta avoliittoja. Naisista enemmistö edelleen haluaisi perustaa perheen jollakin tapaa enemmän vakaasti sitoutuneessa suhteessa ja saattaa vuosia elämästään käyttää siihen, että asuu ja elää odottaen miehen aikuistuvan, olevan valmis sitoutumaan ja kosimaan. Ja sitten lopulta selviääkin, että mies ei kykene avioliittoon tai ei halua vielä kymmeneen vuoteen vihille. Huh huh.
Olisi reilua mieheltä tehdä aikalailla seurustelun alkupuolella selväksi ne linjat, joissa aikoo suhteen kanssa pelata. Ainakin naisella olisi mahdollisuus funtsia, kelpaako miehen kuvio hänelle, vai haluaako nainen kenties toisenlaisen ihmissuhteen.
- Nina "virtanen"
Et halua olla "rouva nro 3" on rinnastettavissa siihen, jos miehesi sanoisi "en mene naimisiin kuin neitsyen kanssa". Tosi v-mäisesti sanottu miehellesi, sama kuin ilmaisisit että hänen elämänsä on pe*seestä. Ja tuon suorempaan ei voi sanoa, että ET todellakaan halua naimisiin hänen kanssaan.
Korjaa tilanne ja kerro olevasi pahoillasi. Sano, että sanoit asioita hiprakassa, joita et nyt ihan tarkalleen tarkoittanut. Sano että rakastat häntä ja haluat hänen kanssaan joskus naimisiin ja KERRO että toivot häneltä joskus kosintaa.
Problem solved!- vanhat ketjut pois!
Viestiketju on aloitettu 2004. Mikä himo se on päteä olemalla keittiöpsykologi, ja korjata pieleenmenneiden ihmisten elämää antamalla neuvoja kuusi vuotta vanhoihin ketjuihin??
Ketjusta on poistettu 0 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Metsäkoneen kuljettaja huuteli tutkijalle
"voisit kyllä ottaa rintaliivit pois ennen kuin tulet minulle juttelemaan, hän sanoo." https://yle.fi/a/74-20106446 On70410300Suomi on täysin sekaisin
Jo ties monettako päivää hirveä itku ja poru jostain helvetin nilviäisistä. https://www.is.fi/taloussanomat/art-20000104214563Kaikki ei vieläkään usko luontokatoon.
Suomussalmen Hukkajoella foliohattu metsäkoneen kuljettaja tuhosi tuhansia harvinaisia jokihelmisimpukoita eli raakkuja923104Sano vain suoraan, että nyt riittää
ettei kiinnosta. Sano, että lopeta! En ihmettelisi, jos olet saanut tarpeeksesi ja toivot minun ymmärtävän lopettaa. Eh432875Ohhoh! Ex-pääministeri Sanna Marinin Joni-rakas paljasti ilouutisen: "Tässä kuussa..."
Sanna Marin on ollut naimisissa Markus Räikkösen kanssa. Nyt hänen seurassaan on usein julkkishiusmuotoilija Joni Willb552714Mari Rantanen asettaa sairaan lapsen edun oman uransa edelle - (tekikö Marin samaa)
Noin toimii kunnon vastuuntuntoinen äiti, mutta siitäkin nämä mt-ongelmaiset vasemmistolaiset häntä täällä haukkuvat. "2302698- 1541889
Luokatonta toimintaa
Tyrmistyttävää toimintaa Stora Enson korjuu yrittäjältä Hukkajoella. Täyttä piittaamattomuutta laeista ja luontoarvoista731748Ensimmäisestä kohtaamisesta saakka
minulla on ollut hämmentynyt olo. Miten voit tuntua siltä, että olisin tuntenut sinut aina? Sinun kanssasi on yhtä aikaa141640Maailmankuulu homopingviini on kuollut
Minä niin toivoin että pariskunta olisi saatu kunniavieraiksi ensi kesän Prideen. 💔 "Maailmankuulu homopingviini on k61443