eli.. eka teitoja itsestäni jos niitä tarvitaan 15w tyttö, ja pituutta ja painoa on turha kertoa. sillä on ihan sama olenko painooni tyytyväinen vai en.. nuo ongelmat on tässä iässä kuulemam tavallisia. mutta ne eivät ole kait mun isoimmat murheeni. tulin tänne vain purkaamaan tunteitani. mun elämällä ei ole sisältöä eikä mitään, en ole saanut ikinä tehä mitään sillä olen hyvin köyhäästä perheestä.. jne. en etsi näihin ongelmiin apua ja tämä ei ole mikään vitsi sillä tätä kirjottaessa itken vain.. sillä päätös että teen itsarin joskus ottamalla Buranaa ja alkoholia yliannostuksena. kukaan ei tiedä tästä suunnitelmastani koska sosiaalista elämää ei ole.. olen ruveenut syrjääntymään.. sillä itsaria olen miettinyt jo 5vuotta.. ja samat syyt on nytkin kuolla. mulla ei vain ole hyvä olla enkä halua uskoa tulevaisuuteen. muistan vielä kun olin lapsi ja niin onnellinen ennen kun minulle selvisi että olen helvetissä.. en ole uskossa. mutta uskon että kuolemaa parempaa paikkaa ei olekkaan. voisin jättää vihdoin kaiken tämän.. joka ilta itken kuolemaani. tiedän että vanhempani ja siskoni surisi kuolemaani todella paljon. mutta en voi elää heidän takiaan.. en vai pysty. ja tiedän etten voi olla ikinä onnellinen. tuntuu että elän vain kysyäkseni "miksi?" kunnes saan kuolemasta vastauksen. minusta itsemurhan tekemiseen ei tarvi edes mitään syytä, eikä tarvi edes selitellä kenellekkään. jos kertoisin tämän joillekkin he eivät voi ymmärtää. olen vain yksin täysin yksin. (minulla on kait myös Dystynia eli pitkä aikainen lievä masennus) en ole ennen yrittänyt itsaria. mutta että joka ilta saisin unen, otan liikaa särkylääkettä ja toivoen etten herää enään ikinä.. mutta olen silti joka aamu herännyt.. no koitan jatkaa nukkumista tai otan lisää särky lääkettä.
en kerää tällä sääliä. mutta monet ihmiset eivät tiedä miten elämä voi olla helvetillistä kuten lapsena. he ovat kuin aina taivaassa.. ja tipahtavat alas huomaten etteivät ole taivaassa.
mulle kaikki on ihan samaa.
ja miksi monet sanoo "ei voi mitään jos elämä potkii päähän, sun pitää vaan taistella ja tänen jäädä" ja että ei kannata kuolla vaikka menee kuinka huonosti. se olisi kidutusta jäädä tänne elämään. onneksi ihmiset eivät elä ikuisesti vaan kuolemme joskus.
ja olen kirjoittanut tänne todella monesti kertoen tämän juttuni eritavallakin. monet ovat neuvonut että "nauti elämästä" tai "muisat mitkä asiat ovat elämässäsi hyvin" siihen minä: haluan kuolla vaikka olisin "onnellinen" sillä jo tieto että täällä kärsitään saa minut jo ajattelemaan kuolemaa. enkä voi tai osaa nauttia elämästä. mottonani on ollut että "kaikki tai ei mitään". ja minua ei vain kiinnosta elää.
joitain juttuja mitä olen joutunut kokemaan elämässäni ja ovat saattaneet vaikuttaa asiaan miksi haluan kuolla:
minua on käytetty seksuaalisesti hyväksi niin että juttu meni oikeuteen asti, se rasitti minua paljon.
ja jopa tämä että en ole saanut käydä ikinä missään.. olen vain ollut aina koko 15vuotta 2kaupungissa en ole saanut pitää hauskaa muutenkaan. ja jopas sattui juuri meidän luokka ei voinut käydä missään luokkaretkellä. ja se mihin minun pitäisi mennä opiskelemaan on eri kaupungissa ja se koko amis ei kiinnosta minua ollenkaan.. en edes halua ikinä koko ammattia mitä olen menossa opiskelemaan. ja koska mun ainuat 2kamuani asuu eri paikkakunnalla en näe heitä paljon ja suhteeni heihin rupeaa huonontumaan, emme edes soittele paljon koska en puhu paljon,mikään ei vaan kiinnosta. joten joudun olemaan yksin. kaikki pitävät minua ylä-asteella teinixinä vaikka olin siellä aina yksin. kaikki puhuivat minusta paskaa.
ja ihan sama vaikka nämä asiat "korjaantuisivat" niin aion tehä itsarin. kuolema tuntuu minusta vain niin ihanalta..
miksi se menee yleensä niin että ne kuolee jotka eivät halua? ja ne jotka haluaa eivät meinaa kuolla?. kaikki jotka haluaa elää kuolee yllättäen vaikka johonki onnettomuuteen. ja vaikka haluan kuolla en ole joutunut mihinkään onnettomuuteen..
voisin jatkaa tätä vaikka kuinka pitään mutta en enään tiedä miten voisin asian selvemmin sanoa..
olen jo tehnyt itsemurhakirjeetkin.. sillä toivon että pystyn tehä sen itsarin yksin, kotona,illalla,ennen kun koulut alkavat,yliannostukseen.
saattaa olla että niin sattuu.. ja aamulla äitini löytää minut kuoleena sängystäni ja koittaen saada minut vielä heräämään. mutta toivon että hän ymmärtää minun olevan paremmassa paikassa lukiessani kirjettäni.. sitten heille jää minusta vain muistot..
Itsemurha mielessä.. ei apua kiitos
108
15101
Vastaukset
- <<<<<
jos lähdet noin nuorena.
Elämäänsä voi muuttaa.- Kanssakulkija
Mulla oli nuorena kans samanlainen että mitä tulevaisuutta olisi aineellisessa yhteiskunnassa, jossa yksi on toisen saalis (tiedät mitä tarkoitan).
Sitten tutustuin Hare Krishnoihin, ja vuoden tutustumisen jälkeen muutin yhteisöön. Sain uusia tovereita, sisäistä onnellisuutta jota aineelliset olosuhteet eivät voi poistaa, jne.
Toivon oman kokemuksen kautta että tutustut, kaikkea hyvää Sinulle.
PS. elin sinkkuna muutama vuosi, ja sitten avioiduin kun havaitsin että en ole sen kummempi pyhimys kun kadun kulkija, vain erittäin onnekas että sai tutustua menetelmään jolla löytää se sisäinen onnellisuus.
Luento sisäisestä onnellisuudesta, ole hyvä:
http://www.youtube.com/watch?v=QpDnNQ5rU-8
- diidii
Olet 15-vuotias eli nuori. Voin kertoa sinulle, että ihminen muuttuu koko ajan vanhetessaan. Olet erilainen ihminen 17-vuotiaana, erilainen 20-vuotiaana jne. Osa sinusta on tietysti samaa, mutta paljon myös muuttuu; tunteet, ajatukset, arvot, ulkonäkö... Se on varmaa! Katso eteenpäin! Elämä voi tuoda sinulle ihania asioita ja joskus 20-vuotiaana voit katsoa taaksepäin erilaisena ihmisenä. Maailma on yllätyksiä täynnä, kulman takana voi olla erilainen elämä odottamassa! Jo niiden muutamien läheisiesi vuoksi sinun kannattaa jatkaa...
- minäpäjuujoo
Itsehän näen että itsemurha on hyvä ratkaisu jos elämä on vaikeaa, ei kenenkään pidä elää toisten mieliksi vaan itseänsä varten, mutta jos toiset tekevät siitå mahdotonta niin itsemurha on oikea eatkaisu. Ja muutenkin pienen osan naisista tuleekin tappaa itsensä ja miehistä noin puolen tulee tappaa itsensä, koska vain puolet miehistä tekee lapsia tai yleensäkkin kelpaavat naisille. Tämä vähentäis työttömyyden nollaan ja säästyisi paljon resursseja.
- kaksin aina kaunihimpi
Koet olevasi yksin, kukaan ei ymmärrä, kukaan ei kuuntele, ei oikeasti. Tiedän noi fiilikset. Itekkin 15-vuotiaana suunnittelin itsemurhaa, koska koin etten saa ymmärrystä osakseni. Jotenki sit vaa jatkoin, päivä kerrallaan jne. En mä väitä, että olisin täydellisen onnellinen nyt. Itseasiassa mietin itsemurhaa vieläkin, nyt 22-vuotiaana, mutta kaksi asiaa ovat toistaiseksi estäneet minua tekemästä sitä. Olen rakastunut ja minulla on unelma.
Sinä ymmärrät tuskaa, sinä tunnet olosi pahaksi. sinä päätät mikä on oikein sinulle.
Tarvitset rakkautta, se eheyttää sinunkin särkyneen sielusi. Jos kärsit siellä ja siinä missä olet ota askel pois päin. Kyllä 15-vuotiailla on oikeuksia. Voisit lähteä vaikka jossain vaiheessa Au Pairiksi, jos kerran halajat pois maailmaa näkemään. Hienoin lahja jonka itsellesi voit antaa, on päättää selvitä siitä, puske läpi.
Tuokoon unesi vastauksia...Jaksamista. - saman kokenut ja elänyt
tuttua paljon tuossa kirjoituksessa..olin silloin 15v kun noin ajattelin ,muutaman vuoden ajan.
Koska elän ja voin hyvin nykyään,perheenäitinä..voin mielestäni sanoa sinulle:
Ensinnäkin,kaikki mitä nyt tunnet ovat todellisia tunteita,mutta elät nuoruutta ja silloin kaikki tunteet voimakaamillaan!Kaikki tuntuu T - ---
hei! voisinko saada sinun mailiosoitteen?
- särki
lukea tekstiäsi ja itkin useaan otteeseen. aivan kuin omaa tekstiäni. ajattelin samalla tavalla kun olin ikäisesi. en halunnut apua ja elin sosiaalisen verkon ulkopuolella. nyt olen 22 ja huokaus, onneksi en tehnyt sitä. toivottavasti jaksat jatkaa elämää. sinun ei tarvitse olla vahva. saat olla juuri sellainen kuin olet. heikko ja hauras kaikkine ajatuksineesi. haluan kuitenkin sanoa, että kaikki tulee muuttumaan, jos vain itse annat mahdollisuuden sille.
elämällä on sinulle varattuna niin paljon kaunista ja hyvää ettet vielä osaa sitä kuvitellakaan. saat moninkertaisena sen hyvän olon josta et pahan olon keskellä osaa edes toivoa. kerroit, että vaikka olisit onnellinen, haluaisit tehdä sen. joka päivä on mahdollisuus aloittaa uusi elämä. minulla oli vaikea lapsuus... todella vaikea. kärsin kotona valtavasti, enkä voinut kuvitellakaan mitään parempaa. elin itsesäälissä ja laihduin ja odotin että joku olisi huomannut kipuni.
muutin pois kotoa toiselle paikkakunnalle ja huomasin, että etäisyys asioihin tekee hyvää, vaikken täysin ollutkaan toipunut pahasta olosta. päätin kuitenkin sen etten luovuta, en itse päätä päiviäni. voi Luoja, miten paljon itkinkään. ja niin itken välillä edelleen. Tiedätkö, sinä olet ainutlaatuinen ja sinä löydät vielä elämälle tarkoituksen, olen Varma siitä!! Jos voisin halaisin sinua juuri nyt, enkä päästäisi sinua otteesta ennen kuin olisit rauhoittunut. Välitän sinusta ja toivon, että ennen kuin päätät mitään, koittaisit kääntyä Taivaan Isän puoleen.- Apua saa
aina kun osaa hakea!
- Kahden lapsen äiti
Nyt otat järjen käteen. Itsemurha-ajatukset sysäät kertakaikkisesti mielestäsi.
Et voi olla noin itsekäs! Ajattele heitä, jotka jäävät jälkeesi. Ajattele, minkä hirvittävän taakan annat heille loppuelämäksi. Tyttäreni teki itsarin - kaikki on minun syytäni.
Minä olen kahden murkku-ikäisen lapsen äiti. Murrosiässä tunteet ailahtelevat. Monta kertaa olen kuullut "Parempi olisi olla kuollut." Mutta; kun vastoinkäyminen on kestetty, niin on taas ihana elää.
Vanha klisee on, mutta sanon kuitenkin: Sinulla on elämä edessäsi, ei takana. Entäs, jos sairastut syöpään ja joudut todella silmäkkäin KUOLEMAN kanssa.
Elämä on lahja. Taivaan Isä ei ole luonut sinua maan päälle vahingossa. Sinulla on joku tehtävä. Aivan varmasti!
Etsi apua. Mene ja puhu. Ammattiauttajalle tms. Mutta jätä mielestäsi kuolema-ajatukset. Kuolema tulee ja korjaa meidät aikanaan, mutta sinun aikasi ei ole vielä.
Lämmin halaus sinulle!- Karpaletti 78
masennusta, olipahan teini tai ei, niin silloinhan siitä ei tiedä mitään. Silloin kannattaa pitää turpansa kiinni ja olla "lohduttamatta" . Enpähän haluaisi olla "Kahden lapsen äidin" lapsi, voin kuvitella kun hän sanoo omille pennuilleen että entäs jos sulle tulis syöpä ja kuolisit, että turpa kiinni nyt äläkä valita. Nuoren ihmisen masennus on vakava asia ja puheet kuolemasta tulee ottaa tosissaan. Saattas se sinuakin ahdistaa jos oma lapsesi sanoo että parempi olis olla kuollut ja sit tappaisikin itsensä. No se nyt oli vaan näitä teinien tunnekuohuja. Sulle ei anakaan tulis syyllisyyden tuntoja! Elämä on.
- hellunaana
Tyttö ei ole pyytänyt elämää, vanhemmat väkisin tekivät hänet tähän elämään. Siitä hän ei voinut itse päättää, mutta "lahjan" takaisinannosta voi. Minä en tehnyt itsaria, koska en halunnut jättää pientä koiraani yksin. Se oli ainut asia, mikä piti minut elossa. Nyt olen 32 ja elämä on vieläkin ihan sama, millään ei ole mitään väliä. Onko muuten buranaan joku kuollut? Eikö löytyis parempaa keinoa? Hyppää vaikka junana alle, hukuttaudu?
- Ajattelemista..
hellunaana kirjoitti:
Tyttö ei ole pyytänyt elämää, vanhemmat väkisin tekivät hänet tähän elämään. Siitä hän ei voinut itse päättää, mutta "lahjan" takaisinannosta voi. Minä en tehnyt itsaria, koska en halunnut jättää pientä koiraani yksin. Se oli ainut asia, mikä piti minut elossa. Nyt olen 32 ja elämä on vieläkin ihan sama, millään ei ole mitään väliä. Onko muuten buranaan joku kuollut? Eikö löytyis parempaa keinoa? Hyppää vaikka junana alle, hukuttaudu?
Tulee kehonvaihto. Onko seuraava elämä parempi?
google search:
Reincarnation Proof Reluctant Messanger
- surusydän
Minun lapseni sairastui syöpään.En voi ymmärtää miten joku miettii tuollaisia asioita.
- Kuolemantoivoja91
Olen ollut koulukiusattu koko seiskaluokan ajan (ysiluokka alkaa elokuussa). Lisäksi marsuni kuoli ja isälläni on alkoholiongelma. Äitini myös yrittää pitää etäisyyttä isästäni ja on hänelle vihainen. Isäni ryhtyi pohtimaan alkoholin käyttöään ja alkoi ryhdistäytyä vuokseni, mutta kerran hän yhtäkkiä katosi, eikä edes soittanut minulle. Sitten hän mursi kylkiluunsa ja on paraikaa vanhempiensa luona toipumassa.
Itsemurhaa olen pohtinut jo kohta kaksi vuotta. Minulla on kuitenkin vielä muutama asia, jotka haluan tehdä, jotta voisin kuolla onnellisena. Todennäköisesti riistän henkeni juomalla Fairya tai ryntäämällä linjurin alle. Olen myös aivan turha, joten tekisin kaikille suuren palveluksen, kun poistun keskuudestanne. - asioista
Kuolemantoivoja91 kirjoitti:
Olen ollut koulukiusattu koko seiskaluokan ajan (ysiluokka alkaa elokuussa). Lisäksi marsuni kuoli ja isälläni on alkoholiongelma. Äitini myös yrittää pitää etäisyyttä isästäni ja on hänelle vihainen. Isäni ryhtyi pohtimaan alkoholin käyttöään ja alkoi ryhdistäytyä vuokseni, mutta kerran hän yhtäkkiä katosi, eikä edes soittanut minulle. Sitten hän mursi kylkiluunsa ja on paraikaa vanhempiensa luona toipumassa.
Itsemurhaa olen pohtinut jo kohta kaksi vuotta. Minulla on kuitenkin vielä muutama asia, jotka haluan tehdä, jotta voisin kuolla onnellisena. Todennäköisesti riistän henkeni juomalla Fairya tai ryntäämällä linjurin alle. Olen myös aivan turha, joten tekisin kaikille suuren palveluksen, kun poistun keskuudestanne.kenellekään?onko sinulla ystävää kelle uskoutua.minulla oli yläasteella myös elämä aika sekaista ja monta kertaa olin vähällä luovuttaa.sitten tapasin pojan jonka kanssa löysin onnen.meidän suhde kesti 9vuotta.olimme niin onnellisia toistemme kanssa.hän nukkui pois vähän aikaa sitten,jäin yksin kuitenkin onnellisena siitä että tapasin silloin hänet.sain häneltä niin paljon.olen onnellinen siitä että sain näinkin kauan elää hänen kanssaan ja kokea kaikkea kaunista ja hyvää.vaikka elämässä oli vaikeitakin vastoinkäymisiä oli rakkaus kuitenkin se ihana voima mikä auttoi jaksamaan.yritän kai sanoa sinulle että etsi elämästä niitä pieniä ilon aiheita,kyllä ne löytyvät sieltä:)ehkä tapaat jonkun kivan pojan ja alatte seurustella.sieltä se onni löytyy usko pois.
- Kuolemantoivoja91
asioista kirjoitti:
kenellekään?onko sinulla ystävää kelle uskoutua.minulla oli yläasteella myös elämä aika sekaista ja monta kertaa olin vähällä luovuttaa.sitten tapasin pojan jonka kanssa löysin onnen.meidän suhde kesti 9vuotta.olimme niin onnellisia toistemme kanssa.hän nukkui pois vähän aikaa sitten,jäin yksin kuitenkin onnellisena siitä että tapasin silloin hänet.sain häneltä niin paljon.olen onnellinen siitä että sain näinkin kauan elää hänen kanssaan ja kokea kaikkea kaunista ja hyvää.vaikka elämässä oli vaikeitakin vastoinkäymisiä oli rakkaus kuitenkin se ihana voima mikä auttoi jaksamaan.yritän kai sanoa sinulle että etsi elämästä niitä pieniä ilon aiheita,kyllä ne löytyvät sieltä:)ehkä tapaat jonkun kivan pojan ja alatte seurustella.sieltä se onni löytyy usko pois.
Olen heteropoika. Sitä paitsi kannattaa kertoa aina selvästi, kenelle vastaus on. Isäni ongelmat ja kaikki muu kurjuus on vienyt haluni elää.
- mielestäni
Kuolemantoivoja91 kirjoitti:
Olen heteropoika. Sitä paitsi kannattaa kertoa aina selvästi, kenelle vastaus on. Isäni ongelmat ja kaikki muu kurjuus on vienyt haluni elää.
vastasin kyllä ihan oikein sinun kommenttiisi.ja kirjoituksestasi ei kyllä käynyt ilmi oletko poika vai tyttö.mutta ei kai sen väliäkään.halusin vaan kertoa oman tarinani.se kai täällä tarkoituskin on.yrittää auttaa toisia heidän ongelmissaan ja jakaa omaa kokemusta toisten kanssa.anteeksi jos koit auttavan käteni jotenkin.epä inhimilliseksi.et ole kuitenkaan maailmassa ainut jolla on joskus ollut vaikeaa.minun isäpuoleni joi myös ollessani nuori,hän juo yhä.se on hänen oma päätöksensä.ei voi muuttaa ihmistä,voi vaan muuttaa itseään.
- <<<
Lapseni kuoli syöpään, lohtua ei ole.
Kyllä kuolema tulee vääjäämättä jokaisen kohdalle.
Nuorena tuntuu olevan kaukana, mutta se on lähempänä kun uskommekaan.
- Crying Ocean
olen täysin loppunut nuorimies. en vaan jaksa enää.
kunpa vanhemmat yms kaverit ymmärtäisivät että heissä ei ole syy vaan ihan omassa itsessäni.
en vaan jaksa. en en en en. ei mitään apua.
olen kävelevä ruumis joka ei halua kellekään pahaa. haluan vain nukkua. nukkua. nukkua. nukkua. saisinpa joltain elämänhaluaiselta ihmiseltä jolla on esim. vakava syöpä, itselleni sen. minä ansaitsen jo lepoon. olen taistellut jo vuosia. alkaa olla pian "bensa" loppunut.- minulta
"ei aina voi tietää mitä pakko kerran on
päättää kun lähtee on olo levoton
eikä aina voi sanoo mitä sanottava on
eikä aina voi itkee vaikka on olo onneton"
Nuku Cryin Ocean, nuku. Anna unen aaltojen kuljettaa, ne parantavat mieltä.
Ja kun jaksat, kävele metsään. Kävele metsään ja katso, ne puut siellä, jokainen niistä kasvaa yksin muiden joukossa. Niin sinäkin.
Sieltä löydät minutkin, minä olen se jolta puuttuu paljon oksia, jonka rungosta puuttuu paljon kaarnaa ja joka on kasvanut monelle mutkalle. Mutta elän silti, siihen asti kun tuuli minut joskus kaataa.
Cryin Ocean, jaksaisit vielä vähän. Kestetään yhdessä tätä helvetin maailmaa.
Sillä ilman sinua tässä metsässä on yksi puu liian vähän.
- äiti nyt
Voimia sinulle. Toivon että elämäsi olisi ollut helpompaa. Toivon että tulevaisuutesi on valoisampi ja kevyempi. Toivon, että jaksat kantaa harteillasi kaikki elämäsi taakat, kantaisin niitä apunasi jos voisin. Antaisin sinulle osan omista voimistani jos voisin, ottaisin surujasi pois. Auttaisin sinua jos voisin, voin vain tehdä kaksi asiaa, kertoa sinulle omia kokemuksiani ja mitä olen niistä oppinut.
MInäkin olin masentunut 15-vuotiaana. Mietin itsemurhaa ja mahdollisia tapoja tehdä sen.
MInä olin hirveän väsynyt ja masentunut. Tuntui ettei jaksa enää. Minä olin se hiljainen ja syrjäytyvä tyttö, jota kukaan ei tuntenut. Vain yksi ihminen, joka oli minulle kaikki kaikessa, paras ystäväni.
Yritin tehdä itsemurhaa pari kertaa, en ala kertomaan sen tarkemmin miten ja mitä tapahtui, kun en onnistunut, paras ystäväni pelasti minut kerran.
Paras ystäväni teki kuitenkin itse itsemurhan.
Minä näin ja tunsin sen surun, vihan ja itsesyytöksen.
Minä näin mitä ystäväni itsemurha teki hänen perheelleen, ystävilleen ja sukulaisilleen. Minä itse näin ja tunsin sen.
Minä olin hänen paras ystävänsä, hän kertoi sen minulle, kun viimeisen kerran näimme.
Ystäväni oli aina ollut vilkas, iloinen ja sosiaalinen. Kukaan ei tiennyt miksi, kaikki syyttivät itseään, toisiaan ja kaikkea.
Kaikki olivat surullisia. Ystäväni ja hänen äitinsä eivät olleet koskaan tulleet kunnolla toimeen. Itsemurhan jälkeen ystäväni äiti ei enää koskaan palannut ennalleen, suru ja itsesyytökset vaanivat häntä kokoajan. Hän on masentunut ja pelkää kuolemaa "kuka lähtee seuraavaksi".
Minulta itsemurha-ajatukset loppuivat kuin seinään. Minä näin mitä tekisin toisille, jos tekisin itsemurhan. Minä olen nyt 30v, tuo tapaus sattui kun olin 16v. Monesti olen miettinyt mitä paras ystäväni sanoisi johonkin asiaan ja kuinka ihanaa olisi tehdä tietyt asiat ystäväni kanssa. Osaltaan vieläkin syytän itseäni ystäväni itsemurhasta. Kuinka minä, paras ystävä, en nähnyt mitä oli tapahtumassa?
Minä olen aika ajoin masentunut edelleen, elämä potkii välillä päähän ja olen muuten vaan masentunut. MInä kuitenkin haen apua, sillä tiedän millaista on kun läheinen tappaa itsensä.
Mitä kaikkea sinultakin jäisi näkemättä ja kokematta jos nyt kuolisit?
Katse eteenpäin, ota itseäsi niskasta kiinni. Se on vaikeaa, mutta muista, että moni muukin siihen pystyy.
Nyt jälkeen päin ymmärrän, että itsemurha on pakenemista.
Mieti että tappamalla itsesi, tapat monta muutakin elämää. Pilaat elämiä.
Itsemurha ei ole ratkaisu, se on pakenemista.
MInusta itsemurha on myös varmaan maailman itsekkäin teko. Se että sinä olet masentunut ja kyllästynyt elämään, ei oikeuta sinua pilaamaan monen muunkin elämää. Mikä oikeus sinulla siihen olisi?
Katso elämää vielä pari vuotta eteenpäin. Sinä muutut ja maailma muuttuu, ihmiset ympärilläsi muuttuvat. ÄLä pakene.
Tämä runo on minulle tärkeä pahoina aikoina. Toivon, että sinäkin ajattelet runoa. Se ei tuo ratkaisua ongelmiin, eikä se saa mieltäsi piristymään. Mutta lue se useampaan otteeseen ja mieti, mitä kaikkea ja ketä kaikkia se voikaan tarkoittaa.
Eräänä yönä näin unta,
että kuljin meren rannalla Herran kanssa.
Taivaalla välkehti kuvia elämästäni.
Huomasin, että niissä kaikissa
oli jalanjälkiä hiekassa.
Joskus jälkiä oli kahdet, joskus vain yhdet.
Elämäni vaikeissa kohdissa näin
vain yhdet jalanjäljet ja sanoin:
"Herra, sinä lupasit kulkea aina kanssani.
Mikset sinä ollut rinnallani,
kun tarvitsin sinua kipeimmin?"
Herra vastasi: "Niissä kohdissa,
joissa olet nähnyt vain yhdet jalanjäljet,
lapseni, minä kannoin sinua." - mrhope
moi luin tuon sinun kirjeesi ja ymmärrän täysin nuo tuho aikeet... itse olen 28 mies ja pyöritän paria firmaa ja elämä hymyili vielä kuukausi sitten...
sen jälkeen olen itsekin yrittänyt sitä että irrottaisin sielun lihoista... samat kirjeet olen kirjoittanut ja kertonut osalle hyvistä ystävistä että tähän ette voi vaikuttaa eikä teidän pidä syyttää itseänne. siinä että jos itseltään hengen riistää niin ole mitään väärää se sinun sinun oma ratkaisu päästä sitä tuskaa karkuun entä jos se sieluun jääkun seuraamaan sinua aina.
minut juuri kuukaus sitten jätettii ja joka ilta kun menen nukkumaan huomaan pelkääväni seuraavaa aamua. ainut apu sankyyn menessä on ollut että yritän katsoa itseäni ulkopuolelta ja näen että minulla on joitan asioita jota voin vielä jatkaa.
vanhempani ovat haudanneet yhden sisko ni se miltä se näyttää kun saattaa oman lapsensa lepoon on todellistä tuskaa ja se että isäni oli yrittänyt viikko sen jälkeen kun joanna kuoli niin itsaria... ajattele vaikka niin että kun et tarkoita sillä muille pahaa ollenkaan ja et sitä toivo. mutta vaikka kuinka vapauttaisit ihmiset syytöksistään niin sinne jää suuri arpi jota he kantavat läpi elämän...
minut on juuri jätetty toisen ihmisen takja mutta tänään oivalsin sen. budhalaisuuden suurin viisaus on että opi olemaan onnellinen ei ole työllä mitään väliä eikä koululla mutta tutki itseäsi sillä jos jokin on taito laji niin se on tuo onnllisuus... kun joskus luet tänä en saata itsekään olla enää olemassa koska tänää nää seinät on kaatunut päälle... jokaisen pitää osata elää yksin ja olla omien ajatustensa kanssa... jos siihen ei pysty niin tiedät kyllä itse kamppailen koko ajan sen tunteen kanssa et jaksanko vai en mutta jokainen päivä on pieni voitto... - ******
Joku viisas joskus sanoi, että ihminen tappaa itsensä kun elämänpelko voittaa kuolemanpelon.
Mielestäni itsemurha on itsesäälin kärjistetyin muoto ja kaiken menneen huipentuma. Se, mitä on edessä, sitähän et voi tietää.
Toivottavasti jatkat itkemistä ja tunteistasi kirjoittamista. Se on hyvä keino purkaa pahaa oloa ja selvittää omia ajatuksia. Älä tapa tai vahingoita itseäsi, mutta säilytä kirjoittamasi tekstit. Niille voi tulevaisuudessa olla käyttöä. - korjaavat ihmistä
Uskoisin, että myös sinun tapauksessasi oikeat masennuslääkkeet tuovat elämänilosi takaisin. Anna lääkitykselle mahdollisuus, käy lääkärillä niin saat resepti ja pääset alkuun. En usko, että olet luovuttaja, vaan että todella harkitset tätä vaihtoehtoa.
Äitini toipui keskivaikeasta masennuksesta lääkityksen kautta. Avioero jne. seurasi kylläkin masennuksen jälkeen, mutta elämän hymyilee silti! ÄLÄ SIIS LUOVUTA! Äitini koko tarina löytyy täältä: http://www.suru.fi/Yhteiso. Ottakaa vapaasti kantaa, uskon, että hän arvostaa sitä. Ja antaa neuvojakin jos sitä kaipaatte:) - systeri-81
Mä pyydän..jää. Minun pikkusiskoni teki itsemurhan neljä vuotta sitten.. olen nähnyt unia joissa hän katui tekoaan..suuri ikävä oli tänne takaisin..voi kun saiskin tehdyn tekemättömäksi..aivan hirveä ikävä, uskon että tunne on molemminpuoleinen. Puolet minua on poissa..Nyt on vaan elämä jälkeen pikkusiskon..kaikki on toisin
- 3 kertaa yrittänyt
Isemurhayrityksissä on erittäin suuri vaara, että herääkin sairaalassa jollakin sortilla vammautuneena. Ja elämä jatkuu, mutta huisin paljon vaikeampana jos vammautuu pahasti. Itse otin satamäärin rauhoittavia ja unilääkkeitä kerralla. Aina vain heräsin virvoitettuna uuteen päivään. Eli hengen itsestä ottaminen millään aineilla on tosi diskaapelia hommaa.
- sanoinesi..
eli ei kannata itsaria yrittaa vaan jatkaa elamaa. liian moni on joutunu sairaalaan puolitehosena ja kuntosena laakeannostuksen jalkeen ja ei ole kuolleet vaan vammautuneet jotenkin ja vuoteenomina mutta hengissa. se se vasta on helvettia!!!
2 v sitten halusin kuolla kun 5 sukulaista ja ystavaia kuoli putkessa. mutta nyt aurinko paistaa ja on ihana mies ja lapsi. en olisi tata uskonut koskaan kohdalleni!
elama voittaa!!
t.Minna
- luuseri1973
älä luovuta vaikka susta tuntus miltä...oon itekki hyväks käytetty ja täl hetkellä yksinhuoltaja..masis painaa ja noit kuoleman juttuja mietin yhäkseni,mut elä luovuta...haluun auttaa sua jos sä haluut sitä
- .....
Jokaistahan elämä runtelee..... Mun kaverin 4 vuotias poika kuoli leukemiaan ja hän taisteli koko pienen elämänsä että parantuisi. Loppujen lopuksi voimat loppuivat. Ja tämä poika olisi halunnut ELÄÄ!!!! Ja vielä viimeisänä iltana, isänsä sanoi että voit jo luovuttaa, ei tarvitse taistella, koska olet väsynyt. Mut poika siihen ettei vielä halunnut lähteä taivaaseen. Parin tunnin päästä tästä oli sanonut että rakastaa kaikkia ja oli nukkunut pois. Mietippäs tätä. Joka ei täältä halua lähteä niin otetaan väkisin. Jokaiselle meille on päivät täällä laskettu ja eletään niiden mukaan. Ei päiviään itse tarvitse päättää...ne loppuu jokaiselta aikanaan.
- kerran minäkin
Olin miettinyt itsemurhaa silloin jo monia vuosia. Aikaväli oli jotain 14…26v. Kun olin jo 26-vuotias, päätin, että nyt saa tämä elämä jäädä.
Ostin köyttä ja vaseliinia… Istuskelin autossani pimeänä syksyisenä iltana kaupungin keskustassa erään puiston laidassa. Mietin, että nyt minä sen kyllä teen…
Kun olin näissä synkissä mietteissäni, tunsin lähelläni jotain ilkeää, tunnekylmää ja häijyä, joka yllytti minua itsemurhaan… ”Hetkinen,” ajattelin, ”en kyllä ala tappaa itseäni jonkun toisen yllytyksestä.”
En ollut tuolloin uskossa, mutta jotenkin hämärästi tajusin, että sen täytyi olla saatana tms.
Siitä tapahtumasta ehti kulua pari vuotta. Olin jo ”päässyt tasaiselle” niistä itsemurha-aikeista. Elämässäni olivat asiat muutenkin ulkoisesti järjestyksessä. Mutta elämä ei vieläkään oikein tyydyttänyt minua.
Sitten eräs vanhempi kollegani kertoi, että on uskossa. Häneltä sain kuulla, että uskoon tullaan siten, että rukouksessa sanotaan: ”Ota Herra Jeesus minut kokonaan omaksesi ihan tällaisenaan.” tai: ”Tule Herra Jeesus elämäni Herraksi”. Sanat eivät ole niin merkityksellisiä. Asian voi ilmaista ihan omin sanoin. ”Mutta minä oikein painostan sitä, että tätä täytyy rukoilla koko sydämestä”, kertoi kollegani.
No niin minä sitten tein. Ja wau !! Se rauha, jolla täytyin, oli kuin ainetta. Tunne oli mahtava, aivan sanoin kuvaamaton. Tuntui merkilliseltä, etteivät kaikki tahtoneet samaa…
Nyt minä hymyilin ja nauroin. Muutuin seuralliseksi jne. Muutos tapahtui ehkä noin sekunnissa. Ja sillä tiellä olen edelleen. En voi muuta kuin suositella sinullekin tätä samaa. Ota se vastaan – ilmaiseksi. - luovuta
Tarkoitan sitä, älä koskaan luovuta. Ajattele sitä surua ja murhetta, mikä lähimmäisille jäisi itsemurhasta? Se taakka olisi valtava. Minullakin on itseni kannalta epäsuotuisia ajatuksia, mutta päätän lopettaa enää niiden vatvomisen ja oikeasti pyrkimään kohti onnellisuutta. Älä hylkää meitä, älä hylkää itseäsi.
- tehdä itsemurhaa
Olen ollut kiusattuna 9 vuotta koko sen ajan kun olen suorittanut peruskoulua.
Nykyistä lukiotani ei ole tarvetta mainita mutta suoritan lukiota 4 vuodessa ja olen vaihtanut lukiota kaksi kertaa.
Onnistuin saamaan kesällä töiä mikä auttoi hiukan tilannettani. Joulu lähestyy eikä kukaan ota minua töihin yo kirjoitukset enivät todella huonosti luulin lukeneeni mutta ilmeisesti toisin kävi..
Erkaannun kavereistani, huomaan itse muutoksen vaikka olen aina ollut hiljainen ja vetäytyvä.
Haluni keskustella kenenkään kanssa on vähäinen en itseasiassa edes haluaisi nähdä kavereitani vaikka tiedän heidän välittävän minusta.
Tunnen vain tyhjyyttä elämälläni ei tunnu olevan mitään merkitystä, minulla ei tunnu olevan mitään merkitystä. En ole ennen harkinnut itsemurhaa, koska aina vain ajattelen, että kyllä tilanne paranee tai ei se nyt niin huono ole. Joulu tulee enkä oikein voi päättää elämääni joulun alla koska, koska se tuntuisi vain niin väärältä niitä kohtaan jotka välittävät minusta.
Kuuntelin juuri Rikun Hyvästi biisin, jos teen itsemurhan otan tämän kappaleen ensimmäisen säkeen kirjeeseeni, älkääkä alkako syyttämään musiikia tuleasta teostani! Syyttäkää niitä 5 ihmistä jotka ottivat elämänsä tarkoituksesi tehdä elämästäni pelkkää helvettiä ja niille 20-30 ihmiselle jotka tyytyivät katsomaan sivusta kun minua kiusattiin ja eritoten niitä opettajia, jotka eivät puuttuneet tilanteeseeni ala- tai yläasteella!!!
Intressissäni ei ole toteuttaa mitään massamurhaa, siitä psykologien tai sosiaalityöntekijöiden ei tarvitse panikoida.
Kuten lehdessä eilen tai toissa päivänä kerrottiin;
Poika/nuori mies joka oli tullut epäilyttävän aikaisin kouluun ja nähnyt unta olevansa kauhajoen ampuja passitettiin poliisin huomaan ja sosiaalivirastolla liikeni rahaa jutella henkilön kanssa....... - Tero Olavi
On olemassa kuolemaa ja kuoleman jälkeistä elämää parempi tila: nirvana ja valaistuminen. Itse asiassa kuoleman jälkeinen tila on eräiden tietojen mukaan ahdistava. On minullakin ollut kaikenlaista vaikeutta. Olen muun muassa voittanut lotossa ja potti on viety minulta. Olen minäkin köyhä, kaikki menee mikä tulee eikä riitäkään.
Silti nautin miltei jokaisesta hetkestä useimpien
ihmisten kanssa. Sinullakin on tehtävä täällä maapallolla. Odota että se valkenee sinulle.
Kaikkea parasta sinulle,
toivoo Tero - en tiedä ketä olen?
mullakin on ollu tuhansia kertoja itsemurhamielessä enk oo tyytyväinen itseeni!!
- Läyww
Taas ne aloitti ..
Kiduttaa mua taas
Rumilla sanoillaan
Henkinen hyvinvointi on ..
Paskana
Itsetunto ...
nollassa
Olen paska ihminen
Ja todella läskikin
155/50
Kuolema helpottaa
Mutta se sattuu
Junarata on ihan vieressä
Mutta alle jääminen sattuu
En uskalla tappaa itseäni
...
Bestiksenikin jättää minut..
yksin
Koska en tehnyt hänen kanssaan projektia pien eläinhoitajista ..
Hakkaajani kanssa
Minun tytyy olla huono ihminen
Koulussakin housut vedetään alas monta kertaa päivässä
En saa puhua rakkaudelleni
Koska hänen mukaansa 'ilkeä tyttöystävä'' kieltää minua
Vaikka hän tietääkin että rakastan häntä
Tämän kirjoittaminen sattuu
Mutta kenelle muullekkaan avautuisin?
Auttakaa minua ! - näin...
parempaan paikkaan. Tappamalla ei pääse parempaan.
- spedari
Itsekki olen nyt harkinnut itsemurhaa 2kk ajan, mutta en usko että siitä olisi mitään apua.. Itse aloin miettiä sitä sen takia kun mielentilani on alkanut vaihdella erään naisen vuoksi. Mutta en halua tehdä itsemurhaa sen takia kun sillä tekee paljon mielipahaa rakkaille ihmisille. Olen itse 18v täyttänyt tänä vuonna.. Ei tietenkään maailmalopu siihen jos ei saa sitä tiettyä naista mutta hän on ainut josta välitän todella paljon mutta hän ei ole huomaavinakaan minua. Liikumme paljon yhdessä mikä tekee todella pahaa sydämessäni kun hän pitää minua vain kaverina vaikka tahtoisinki seurustella hänen kanssaan.. Itken välillä yksinäni kotona ja mietin häntä olen yrittänyt puhua hänelle mutta hän ei vain kuuntele minua.
- abeeh
spedari kirjoitti:
Itsekki olen nyt harkinnut itsemurhaa 2kk ajan, mutta en usko että siitä olisi mitään apua.. Itse aloin miettiä sitä sen takia kun mielentilani on alkanut vaihdella erään naisen vuoksi. Mutta en halua tehdä itsemurhaa sen takia kun sillä tekee paljon mielipahaa rakkaille ihmisille. Olen itse 18v täyttänyt tänä vuonna.. Ei tietenkään maailmalopu siihen jos ei saa sitä tiettyä naista mutta hän on ainut josta välitän todella paljon mutta hän ei ole huomaavinakaan minua. Liikumme paljon yhdessä mikä tekee todella pahaa sydämessäni kun hän pitää minua vain kaverina vaikka tahtoisinki seurustella hänen kanssaan.. Itken välillä yksinäni kotona ja mietin häntä olen yrittänyt puhua hänelle mutta hän ei vain kuuntele minua.
Taas ne aloitti ..
Kiduttaa mua taas
Rumilla sanoillaan
Henkinen hyvinvointi on ..
Paskana
Itsetunto ...
nollassa
Olen paska ihminen
Ja todella läskikin
155/50
Kuolema helpottaa
Mutta se sattuu
Junarata on ihan vieressä
Mutta alle jääminen sattuu
En uskalla tappaa itseäni
...
Bestiksenikin jättää minut..
yksin
Koska en tehnyt hänen kanssaan projektia pien eläinhoitajista ..
Hakkaajani kanssa
Minun tytyy olla huono ihminen
Koulussakin housut vedetään alas monta kertaa päivässä
En saa puhua rakkaudelleni
Koska hänen mukaansa 'ilkeä tyttöystävä'' kieltää minua
Vaikka hän tietääkin että rakastan häntä
Tämän kirjoittaminen sattuu
Mutta kenelle muullekkaan avautuisin?
Auttakaa minua !
multki vedetää koulus aina housut nilkkoihi mont kertaa päiväs ja muuta, oon saman pitune ja painonenki ku sä.
- seppo72
Ei vittu :D tuon ajan mitä käytit tuon kirjottamiseen oisit voinu käyttää vaikka ystävien etsimiseen :D kuinka sinä jo 10 vuotiaana aloitit tuollaiset ajatukset. Luokkalaisillasi on ehkä pointti kun sanovat sinua teinixiksi :DDDDD tehdäänkö yhdessä itsemurha?
- omaa pohdintaa
te tästä elämästä teette osittain helvettiä pelkällä olemassaolollanne.
ite oon miettiny ekan kerran kans joskus 10 vuotiaana itsemurhaa, kun olin vuosi aikasemmin sairastunut vakavaan sairauteen ja näytti, että oisin taas joutunu sairaalaan, ku olin niin heikkona. lisäksi kiusattiin koulussa ja muutenkin oon ollu aina se kaikista heikoin luonteeltani. älliä löytyy ja olin ala-asteella ja yläasteenkin hyvä koulussa, mut sit loppu vaan motivaatio kaikkeen. tiedosti pikkuhiljaa miten läpeensä paha tämä maailma on ja ajattelee jatkuvasti, että onko tääl ketään muuta oikeasti jotka huomaa miten päin helvettiä tän maailman asiat on. nykyään myös jatkuvat raivokohtaukset piinaa ja pieninkin ärsyke saa jumalattoman raivon päälle, mikä ei laske millään yhdestä kymmeneen laskemisella. lekurit ei ota vakavasti, ku sanon et tarvihen rauhoittavia, vaikka ovat ainoa apu moniongelmaiseen mieleeni ollu. muita kautta oon niitä testannu.
teille jotka syylistätte itsemurhan tehneitä heikosta ja itsekkäästä mielestä, olette sitä itse. syytätte itsemurhan tehneitä tuttujanne surusta, jonka he kuolemallaan TEILLE aiheuttavat. ette silti osaa sisäistää sitä surun määrää, jota ne itsemurhan tehneet on joutunu kärsimään. olette itsekkäitä.
eikä tääl muutenkaan pääse hoitoon. pari kuukautta sitten puukotin käsivarret auki ei-itsemurhatarkoituksessa, vaan puhtaasta raivosta, johon mikään ei auta. mut kirjotetaan vaan kaikkia mielialalääkkeitä, mitkä ei mitään auta, eikä uskota kun sanotaan et tarvii rauhoittavia.
nyt oon 23 ja pennusta asti ollu häikkää päässä. et näin hyvä tää meidän mielenterveyspalvelu tääl suomes on, ku en oo vielkää saanu apua. ja en oo ainut. - doöweyf
Tajuatko että tuo sun kommentti saattoi aiheuttaa itsemurhan?
- voittanut
Syvä huokaisu puolestasi. Kuin lapsi tähtönen..kaunis kaipuusi paremmasta loistaa tänne saakka..Kuolema on sellainen, että älä vielä sinne kiirehdi. Kyllä sinne rajan toiselle puolelle menemme kaikki. Sinulle on annettu vain tämä yksi lyhyt ja pienenpieni elämänpalanen. Et ole itse itseäsi luonut. Älä pidä Luojasi kätten työtä halpana..sillä hän sinut teki juuri sellaiseksi kuin ajatteli, eikä erehtynyt. Kuolema ei ole autuus...välttämättä kaikille...se saattaa toiset hyvään toiset pahaan. Itsemurhan ajatukset tulevat myös, kun on kestänyt liian pitkään kaipuu paremmasta. Nuorena ei nää nurkan taakse. Kun olet elänyt pidempään, tulee vivahteita ja värejä, koska on ymmärrystä.
Tarinassasi on samoja asioita, kuin tyttäreni kohdalla...se oli raskas tie voittoon. Minä voitin ja hänkin voitti, vaikka tiukkaa teki. Tyttäreni on nyt 16 vuotias ja käy koulua taas. Monta vuotta sitten hän yritti itsemurhaa juuri lääkkeillä. Tuska oli lapsella niin kova..yksinäisyys..kaverit kaukana. Hän otti pienistä asioista itselleen turhaan pahan mielen, juuri kun joku asia ei onnistunut ja jos kaveri ei voinutkaan lupauksestaan huolimatta olla kaveri. Pettymyksiä ja odottamisia kavereista ja kavereiden puutteesta..se oli aina iso asia. Lopulta hän lakkasi odottamasta yhtään mitään. Oli tuskaisaa katsella ja taistella hänenkin puolestaan. Loppui koulu, ulkonakäyminen ym. Koska nuoreni otti lääkkeitä, hänet vietiin minulta pois..suljetulle osastolle. Se oli kärsimysnäytelmän alku..Taistelin hänet sieltä pois. Toisia se (osasto)ehkä auttaa toisia ei. Lastani ei auttanut, koska oli lukkojen takana pahaa oloa...pakkohoito, vaikka kotimme oli ihan normaali. Hän ei asu nyt kotona, mutta pääsi kivaan paikkaan koulua käymään. Normaali rytmit ja normaali arki. On muita nuoria siellä myös. Alussa oli hankalaa kun ei pääse kotiin ja ikävä...outoa kaikki, mutta nyt on kuin eri tyttö. Tullut tutuksi se paikka ja ihmiset. Hän on Iloinen ja avoimempi. On saanut kavereita ja suunnitttelee tulevaa.
Puhu pahasta olostasi jollekin...sisarelle, äidille, koulussa, on myös ns. auttavia puhelimia nuorille...toivottavasti saat järkevää ja sinua tukevaa apua. Pikkuhiljaa nousten, milessä valonpilkku vaikka vain kaukana...mutta se tulee lähemmäs. SSilloin ajatukset muuttuu..kaikki näyttää erilaiselta. Älä kokeile lääkkeitä äläkä mitään muuta. huuda ennemmin tuskasi ulos, hyvä että voit itkeä, se on alku, se on paljon..
Ajattelen sinua ja kaikkia teitä nuoria, tänäkin iltana.- sdfghtrdf
sekota jumalaa tähän. siinä vasta virhe onkin jos yrität päästä masennuksesta jumalan avulla, petyt vain lisää. Itse ne asiat ratkaset ku ongelmas paikannat.
- o.O tosissas?
Ai että ihan "särky lääkettä"? Kenties jostain hämeen kylästä? Kiinnostuskiikarit selkeesti suunnattu sinne päin. Ihan buranaa ja alkoholia.. Tyttö pieni ei henki lähde, joudut parhaimmillaan vatsahuuhteluun. Onhan sekin tapa saada huomiota, ehkä vähän parempi ku itsari. (: Mut tsemppiä. Jospa kuitenki ensin kävis koulun loppuun yms. Siihen on helvetin hyvä ja helppo keskittyä jos ihmissuhteet kusee. Ei jää aikaa ajatella liikaa ja tenteistä iskee vaan kiitettäviä. Erityisesti jos murehdit perhees vähävarasuutta niin suosittelin koulutusta ja hyvää duunipaikkaa myöhemmin. Loistava tunne ku paperit kädessä ja työpaikka ja tieto siitä, ettei itelleen tai omille lapsilleen tuu ikinä sellasta tilannetta ettei esim. lääkärikuluja jostain onnettomuudesta olis varaa maksaa.
henk. koht oon suht. rikkaasta perheestä, mutta vanhemmat istuu aika tiukasti lompakkonsa päällä ja periaatteena on pärjätä itse. Koulua ja työtä samaan aikaan niin hyvin menee (: Kuten sanoin, ei jää aikaa ajatella - VIASDA
On tää maailma kans kummallinen pakko myöntää, On ihmisiä jotka haluaa elää yrittää viettää viimeset vuodet iloisesti ja sitten nää 13-16 vuotiaat teinit jotka haluu tappaa ittensä kun tulee pienikin vastoin käyminen tai ei muuten huvita. Masennus vaan on semmoinen tauti jonka voi voittaa se on vain pään sisäinen mielentila. Vittu kasvain tai joku tappava ei aina voi muutta. Ajatelkaa ny itekkin.
Tääl on porukkaa jotka tarjoojo sulle apua mutta et ota vastaan?
Itse vedin huumeita 2 vuotta olin rappiolla kunnes kerran trippaillessani tajusin että mähän ite vaikutan siihen ja nostin itseni takaisin taivaisiin elämä on suomessa sen verran hyvää että eläse. - ..s..
Olen kanssa harkinnu itsarii, koska mull ei ole enää mitää järkee elää täs paskas maailmas... vittu ei yhtää kaverii ja kaikki sanoo muo rumaks. unta en saa melkei ikinä. ja pakko käyttää lääkkeitä ettäei tunnu niin pahalta... ja olen vasta 15 vuotias ja koulun keski-arvo on 5 ja saatan jäädä luokalle. vittu kouluun en takas mee. täst ei oo enää paluuta... itsari on ainoo keino päästä täst paskast!
- ..s..
Olen samaa mieltä nyky ajan Nuorista... vaikka itse olen :D , mutta valittavat että älämä on ohi kun joku jättää hänet... vittu oi voi aika paha... aina kaikki koulus vitu teini tytöt itkee ja sanoo et tekee jonku itsarin... joo sen takii et joku jätti sut... noi pilaa nuorten maineen... kyllä jotkut nuoret on oikeesti todella pahasti masentuneita ja oikeita ja vakavia ongelmia.
- Saatana tulee pian
TEE SITTEN ITSEMURHA ÄLÄKÄ TÄNNE TULE OLOASI VOIVOTTELEMAAN JOS OLET JO KERTA NIIN PÄÄTTÄNYT.
- -Itsemurhana-
Olen myös harkinnut itsemurhaa, jo pidmemän aikaa. Nyt se tuntuisi juuri sopivalta "ratkaisulta". Muutama vuosi sitten elämä oli ihanaa. Sitten sairastuin anoreksiaan ja tästä lähtien elämä on ollut yhtä helvettiä. Anoreksiasta selvisin vuodessa, mutta olo ei helpottanut. Rupesin syömään ja syömään, nyt vihaan itseäni. Olen lihava paska kasa tässä maailmassa. Sairauteni (anoreksia) takia jouduin jäämään kolustakin pois. Nyt koulu työni ovat kasaantuneet viimeiselle lukukaudelleni kaikki samaan kasaan. En jaksa enää tehdä koulu töitä aamusta, iltaan ja päivästä, viikonloppuihin. Kavereita minulla ei enää kotipaikkakunnallani ole kaikille tuntuu olevan uusi elämä. Ainut syy miksi olen koittanut jaksaa on ihana poikaystäväni ja koira. En haluaisi heille tuottaa pahaa oloa minun takia. Mutta en tiedä kauanko tätä enää jaksan. Tuntuu että viimeinen päivä minun osalta voisi olla vaikka huominen. Vielä kun löytäisi sen helpoimman ja kivuttoman tavan kuolla. En tiedä mikä sitten siellä odottaa, mutta tämä helvetti ainakin loppuisi!
- Vi|itsu
Buranaa ja viinaa yliannostus? Ei se henki tyttö-kulta sillä lähde. Tulee vain ikävä krapula.
- Ellil
Teillä kaikilla on jokin tarkoitus tässä elämässä. Teidän elämänne liittyy moniin muihin ihmisiin, joiden elämä liittyy moniin muihin ihmisiin.. ketju jatkuu.
Itsemurhalla satutatte paitsi itseänne, läheisiänne, myös tuntemattomia ihmisiä. Itsemurha ei ole asia mitä ihannoida. Itsemurha ei myöskään ole hyväksyttävä tapa lähteä tästä elämästä.
Minä olen itse yrittänyt itsemurhaa. Tiedän, että suurimmalla osalla itsemurhaa yrittäneistä itsemurha on hätähuuto. Hätähuuto, joka pitäisi saada ulos jotakin muuta reittiä. Moni teistä on vielä äärettömän nuoria ja tuossa iässä kaikki kokemukset koetaan voimakkaampina. Kuin silloin, kun henkinen kasvu on iän myötä tehnyt teistä voimakkaampia, vahvempia itsenäisiä ihmisiä. Teillä kaikilla on tarkoitus. Se tarkoitus voi olla hymyillä vastaantulijalle, tai perustaa yhdistys, joka aktiivisesti auttaa kehitysmaiden nälkää näkeviä lapsia. Tarkoituksenne tässä elämässä on yhtä arvokas, yhtä tärkeä.
Henkisellä kasvulla en tarkoita hengellistä kasvua. En ole uskova. Henkinen kasvu on sitä, kun näkee toisten ihmisten tärkeyden, näkee luonnon monimuotoisuuden ja sen kauneuden, kun osaa pyytää apua ja saa sitä. Näitä asioita on henkinen kasvu ja paljon paljon muuta.
Jokaisella on oikeus pyytää apua ja jokaisella on oikeus tulla kuulluksi, autetuksi.
Olet minulle tärkeä :)
Kun harkitset itsemurhaa katso aina seuraavaan aamuun. Sillä minä tiedän, että noista ajatuksista on mahdollista myös päästä pois. Siihen tarvitaan aikaa, eikä aina voida tietää, kuinka paljon aikaa, mutta on mahdollista voida ja tuntea myös paremmin.
http://www.apua.info/- tyttövaan....
Minäkin harkitsin itsemuraa 13-14 vuotiaana, mutta onneksi se jäi vain harkinnan alle. Olin todella masentunut, koska minua kiusattiin koulussa ja vanhempani olivat väkivaltaisia. Se sai minut ihan maahan, pelkäsin sekä kotona, että koulussa. Minulla ei ollut mitään turvapaikkaa ja itsetuntoni oli olematon, koska minua haukuttiin sekä kotona, että koulussa. Aloin uskoa niihin itsekkin. Onneksi pääsin jaloilleni ja huomasin että elämälläni on tarkoitus. Löysin itselleni oikeanlaisen harrastuksen eläinten parissa ja löysin paljon samanhenkisiä ihmisiä. Vaihdoin myös koulua toiseen ja elämä alkoi sujumaan paremmin. Ennen rakastin yötä, koska silloin sain olla oma itseni ja itkin usein itseni uneen. Nykyään osaan nauttia elämästä!
- snnnnaa
en uskooo
- sibla
luitko suoraan kirjasta : ))
- kuka haluaa
Jos joku on halukas tekemään itsemurhan ajamalla auton alas jyrkänteeltä niin saa minulta auton. Haluan lavastaa kuolemani.
- kaasujalkanen
Kiinnostava ehdotus. Siis, pääsiskö kyytiin ja kuskiksi matkalle jyrkännettä alas. Toi vois olla aika kiva idea, sama kun japanissa eli itsariklubeja pystyyn ja porukalla nirri pois kaikilta. Miten suhun saa kontaktin?
- kuka haluaa
kaasujalkanen kirjoitti:
Kiinnostava ehdotus. Siis, pääsiskö kyytiin ja kuskiksi matkalle jyrkännettä alas. Toi vois olla aika kiva idea, sama kun japanissa eli itsariklubeja pystyyn ja porukalla nirri pois kaikilta. Miten suhun saa kontaktin?
Sinä ajaisit puolestani? Minä en sitten kyytiin tule. oletko mies vai nainen?
- Antro ei antero
kuka haluaa kirjoitti:
Sinä ajaisit puolestani? Minä en sitten kyytiin tule. oletko mies vai nainen?
Mä en toivo kyllä mitään niin paljoa kuin sitä että nää vajokkijuntit saisivat elää jonkun aikaa syvästi masentuneen/ psykiatrisen sairauden sairastajan elämää. :D Se ois vitun hienoa! Roikkuisivat köyden jatkeena aika nopeesti.
- snnnna
Antro ei antero kirjoitti:
Mä en toivo kyllä mitään niin paljoa kuin sitä että nää vajokkijuntit saisivat elää jonkun aikaa syvästi masentuneen/ psykiatrisen sairauden sairastajan elämää. :D Se ois vitun hienoa! Roikkuisivat köyden jatkeena aika nopeesti.
musta on törkeetä sanoa toiselle, '' älähän nyt, sulla on vaan huono päivä'' ''kyllä se aurinko alkaa pian paistamaan'' ''älä ota kaikkee niin vakavasti'' yms! ihan sairaan ärsyttävää. jos ihminen haluaa kuolla, kun ei enää kestä elämäänsä ja ongelmiaan niin mikäs siinä sitten. jokasen elämä olkoon niin pitkä, kun itse sitä kestää. ei sitä kukaan toinen joudu elmään... hmm.. se vaan on niin ettei kukaan muu voi täysin käsittää miltä susta tuntuu, ei kukaan! tää on fakta. ja se tekee aika yksinäiseks. viimeseks mä miettisin enää jotain ulkopaikkakuntalaisiakavereita. jos ne asuu jossain nevadassa niin höm... tärkeitä on ne jotka on läsnä tässä ja nyt. ja jokasella on meistä oma vankilansa, se on vaan kaikilla erilainen. joilllekki se on helvetti joillekki siedettävä. kaikkia rajat, muistot ja tulevaisuuden haaveet on siellä, jos on. masennus on kuulemma sairaus... musta se on vaan osa luonnetta joka on kehittyny pahanlaatuseks :D mut toisaalta, jos ei osaa päättää mitä tehdä tulevaisuudessa, vois puhuu ja maksaa jollekki joka suostuu kuuntelemaan sun ongelmat läpi että saat hahmotettua vähän asioita ja niistä selvyyden. ainahan ne kaikki terapeutit sanoo että menneisyys pitää käsitellä enneko voi päästä eteenpäin tulevaisuuteen yms. ehkä sä pääset masennuksesta irti ja käytät voimavarojas tulevaisuuden työssäs tai työkkärissä... mut jos oot voimaton... niin, sitten ei voi mitään. : )
- Ei tarpeellinen
Olen 22v nuori mies. Olen pienen ikäni miettinyt pois lähtöä koska pienestä asti koko elämä on ollut yhtä taistelua. Ala-asteen ajan minua kiusattiin. Noin 3 vuotta sitten huomasin itsessäni narsistisia piirteitä, 2 vuotta sitten alkoi korvissani tinnittää ( en tällä hetkellä kuule enää normaalia puhetta kunnolla, yritän toisten suun liikkeistä saada avustusta) joten en saa nukutuksi kuin lääkkeiden avulla, en pysty rauhoittumaan edes sekunniksi jos en ole lääkkeissä (Lapsuudessani oli myös paljon muita asioita jotka vaikuttivat asiaan) . Äitini käy psykiatrilla minun takiani (narsistisuus) ja isäni syyttää minua ihan kaikista perheemme ongelmista. Olisi ilmeisesti parempi että olisin kuollut synnytyksessä niinkuin piti (pääni täytyi leikata heti synnytyksen jälkeen), mutta lääkärit saivat pelastettua. Tosin olen muuttanut pois kotoa jo ajat sitten että en olisi enempää tiellä. Kukaan sukulaiseni ei pysty minun läheisyydessäni puhumaan normaalisti koska suoraan sanottuna pelkäävät miten reagoin, en ole kilteimmästä päästä kun hermostun. JA nyt olen huomannut näössäni suuria muutoksia, en erota liikettä ellei se ole selvästi liikkuva ja en enää maista makuja läheskään niin selvästi kuin ennen. Ja hiukseni ovat alkaneet lähteä päästä aika vauhdilla, ei siinä muuta mutta syntymäni aikaisesta leikkauksesta pääni on kaikkea muutakuin normaali... Tyttöystäväni jätti noin 2 vuotta sitten kun huomasi minussa jotain muutosta, en kuulemma ole todellakaan terve (huomattu...).
Ajatelkaa minun tilannetta, haluaisin todellakin muuttua hyväksi ihmiseksi mitä en nyt ole mutta se ei onnistu oikeastaan mitenkään. Tämän hetkinen taloudellinen tilanne vaatii työntekoa opiskelun ohessa koska luonnollisesti "perheeni" ei aio osallistua mitenkään elättämiseeni enää ja stressi on suunnaton. Mutta aion onnistua siinä ja olla lähes normaali ihminen muiden joukossa, siinä voi mennä 5 vuotta tai 50 vuotta mutta ainaki aion koko loppuelämäni yrittää. Ja ei, mielessäni ei todellakaan pyöri kenenkää muiden vahingoittaminen, itseni pois vieminen pyörii joka päivä mielessä.
En tiedä mutta masennukseni taitaa olla kohtuullisen syvä koska syvimpinä hetkinä ainoa asia joka helpottaa on tieto siitä että mun ei mikään pakko täällä ole olla, voin hyvin lopettaa koko jutun tähän vahingoittamatta ketään muuta lähtemällä oman käden kautta, ja ehkä helpottaisin usean ihmisen oloa samalla.
Pointtina viestissäni oli se että te jotka ajattelette itsemurhaa, miettikää vielä, älkää viitsikö, minä ainaki yritän vielä muuttua ja saada elää edes jonkinlaista elämää muutaman vuoden, ehkä jossain vaiheessa elämääni joku kohtelee minua kuten pitäisi. Jos vaikka vertaatte tilannetta minun tilanteeseni, ei teillä mahdollisesti mene niin huonosti kun kuvittelette.
Ja jos tämä viesti sai jonkun miettimään tilannettaan uudestaan haluaisin sen täällä nähdä. Ette usko kuinka tuntisin itseni silloin tärkeäksi että olen saanut jonkun pelastettua. - itsesäälivittuu
buranal?? :D lol
- i76t
Tiedän miltä sinusta tuntuu.Olen elänyt ihan samallailla ja äitini on vielä pahimmassa masennuksessa ja sairastaa vakavaa epilepsaa JA hänellä on kasvain päässä jne . olen kanssa miettinytmonta kertaa itsaria , mutta aina olen tullut toiseen ajatukseen kavereiden takia.....mene puhumaan jollekkin ja kyllä saat kavereita kun haluat. elämäsi näyttää vielä joskus paremmalta vaikka minulla itsellänikin on ollut tälläistä jo monta vuotta . tiedän että elämä hymyilee vielä joskus
- Hätähuuto!!!
Ylhäältä saat apua, kun rukoilet. Jumala auttaa! Älä lähde vielä pois.
- päläläpäpälä
Anna yksikin todiste, joka edes etäisesti viittaisi jumalan olemassaoloon. Siis joku muu kuin vuohipaimentolaisten legenda, raamattu.
Yritä nyt tajuta, ettei mitää jessee oo olemassakaan. Tai mitä välii, vaikka oliskin? Aika sadisti olis tällanen jesse, kun antaa näin paljon pahaa paskaa tapahtua. Senhän pitäis olla siis jokin vitun kaikkivaltias, niin joko sitä ei oo olemassa tai sitten on ihan paska tyyppi! - dddfddfddbggg
päläläpäpälä kirjoitti:
Anna yksikin todiste, joka edes etäisesti viittaisi jumalan olemassaoloon. Siis joku muu kuin vuohipaimentolaisten legenda, raamattu.
Yritä nyt tajuta, ettei mitää jessee oo olemassakaan. Tai mitä välii, vaikka oliskin? Aika sadisti olis tällanen jesse, kun antaa näin paljon pahaa paskaa tapahtua. Senhän pitäis olla siis jokin vitun kaikkivaltias, niin joko sitä ei oo olemassa tai sitten on ihan paska tyyppi!ei ole paska tyyppi. Minä saan uskomattomia rukousvastauksia, olen parantunut monta kertaa, esim. oli noin puolivuotta rytmihäiriö iltaisin että en saanut nukuttua, sanoin siitä Jumalalle että parantaisi, ammulla herätessä oli ihana fiilis ja ihmettelin kun tuntui niin kevyeltä.ja niin olin parantunut, se rytmihäiriö ei tullut enää koskaan, siitä on noin 10 vuotta.Sitten oli pelkohäiriö niin että en pystynyt kunnolla matkustamaan kun tuli pakokauhu jota vastaan sai koko matkan taistella, huokasin yks ilta Jumalalle että millä tästä pääsis, ja silloin tunsin kuin joku olisi ympäröinyt minut ja tunsin täydellistä rakkautta ja hyväksyntää en tajunnut että olin parantunut kuin kuukausien päästä kun ihmettelin miksi en pelkää matkustaa, eikä pelko enää koskaan minuun pystynyt, olen kuin turvassa. Se Jumalan ympäröimänä oleminen voittaa kaiken mitä olen elämässä kokenut, se oli täydellistä onnea. Rukoilkaa, on Isä taivaassa......
- kuoleman haluinen
hei saisiko vähän apua? isä on juoppo, äiti ei pysty auttaan...Harrastan jääkiekkoa ja kivaa OLI, kunnes isä nykyään painostaa mua liikaa ja mikääkn sille ei kelpaa....
Se ei hyväksy mua tälläsenä ja minua kiusataan koulussa. (myös joukkueessa), olisiko kellään mitään tapaa jolla tekisin itsemurhan? :( ei kiinnosta elää ´ja kukaan ei mua auta :( - jokujokahaluukuolla
...Moi.... itse oon vasta 11 vuotias...! ja oon lähiaikoina miettiny et tekiskö itsemurhan....
Mun elämä on oikeesti täyttä paskaa...!
Elikkäs: Vanhemmat eronnut. Erosi jo kun olin 3 vuotias. Iskä sitten rakastu yhteen tyyppiin.... ja oon tuntenut senkin jo 7 vuotta sen tyypin. Sitte mun veli joka on mulle tosi rakas, ei enää tullut mun iskälle, koska niillä oli ollu niin paljon riitoja. Sit en nähny mun veljeä hirveen usein... Sitten vielä se tyyppi kävi lukemassa mun äitin, siskon, ja veljen paperit (en tajuu, mitkä paperit)
Sit ne loukkaantu siitä hirveen paljon.... sit tuli kaikki ne jutut kun se joutu oikeuteen ja kaikkee..... Nyt keväällä vähä aikaa sit se tyyppi luki mun omanvihon mihin olin kirjotellu kaikkee... sit saatiin se selvitettyä, mutta nyt syksyllä mun ISKÄ meni lukemaan mun toisen vihon ja suuttu siitä... siis ne osti mulle vihon mihin voin kirjottaa jotain, ja sit menee lukemaan sen. Vieläpä kirjotin vihkoon kuinka ärsyttävää on ku se tyyppi luki mun vihot jne.
Nyt oon tavallaan menettäny mun isän, ja TOSI rakkaan koiran... en oo nähny niitä pitkää aikaan. Ja kun iskä ja se tyyppi puhuu mulle toisia asoita, ja äiti toisia, enkä enää tiiä ketä uskoo, ja en tiiä kuka valehtelee ja kuka ei.... tuun siitä hulluks... ja sitten vielä vähän aikaa sitten poikaystävä jätti... tai siis just eilen... sit eilen sain päähäni et haluun tehä itsemurhan.....
Ja lisäki, teen ittelleni haavoja jalkaan ja kaikkeen ku mul on nii paha olla....- jokujokahaluukuolla
no mut emmä kuitenkaa kyl ehk haluu tehä itsemurhaa... emmä tiiä!!!!!!!! ja en kyl viiltele............. mä ja mun kamu nyt liioteltii
- NOLOILIJA
jokujokahaluukuolla kirjoitti:
no mut emmä kuitenkaa kyl ehk haluu tehä itsemurhaa... emmä tiiä!!!!!!!! ja en kyl viiltele............. mä ja mun kamu nyt liioteltii
no mut siis noi oli kaikkee läppää... vitsi ku ei voi poistaa... unohtakaa mun sekoilut........
- ITSEMURHA EI LEIKKIÄ
älkää kukaan tehkö sitä pyydän... iloinen ja sosiaalinen ystäväni teki toissapäivänä sen.. hyppäsi junan alle. ei selityksiä, ei kirjeitä, ei mitään kertakaikkiaan. Ja nyt vain surraan ja itketään ja mietitään miksi. Älkää tehkö sitä, aina voi selvitä. Aina.
- näytteleminen
Iloinen ja sosiaalinen ei kerro mitään siitä miltä ihmisesta tuntuu sisältäpäin.
Joskus muut ihmiset ei salli ihmiselle muuta roolia kuin iloisen ja sosiaalisen ja jos on jotain muuta sinut hylätään sen takia on pakko esittää iloista ja sosiaalista loppuun saakka.
- J K
VAI N IIN
- viiiviiiza
Olen ihan samanlaisessa elämäntilanteessa, ja olen itse 10 vuotias, ja soitankin juuri psykologille ekaa kertaa omasta ajatuksestani.
- hazesiaoeksiaopsdk
Oletpa fiksu 10-vuotias. Toivottavasti saat apua psykologilta!
- kärsijä
Hah, miksi ihmiset vastaavat, tuohan on jo ihan vanha kirje? :O Ehkä tekijä on jo tehnyt itsarin.
Itsekin mietin itsaria tänään, vaikka en minä sitä tee, kun olen nynny, tai sitten niin ailahteleva. Ei vaan aina jaksa elää, koska elämässä ei ole mitään järkeä. Pelkkää paskaa vaan. Kukaan ei tiedä edes mitä rakkaus on. En ole mikään pyhimys, joka voisi asiasta tietää mitään, kun lapsena en kokenut olevani rakastettu. Syvimmässä masennuksessa voin vaan itkeä ja itkeä, kun on ollut "muka rakastettu" ja sen pitäisi riittää.
Isä oli koko ajan poissa, eikä huomioinut ollenkaan, sain vaan moitteita, tai kehuja, en koskaan mitään neutraalia. Yritin miellyttää turhaan peloissani isääni, joka ei heti lähtisi taas pois, joka viihtyi mieluummin töissä ja vieraissa naisissa. Äidin energia meni kokonaan pikkuveljeeni, vaikka varmasti minua rakasti. Ei vaan siltä tuntunut. Ei minusta oikean rakkauden pitäisi sattua näin paljon. En osaa nykyään rakastaa ketään ja etsin monenlaisista riippuvuuksista täytettä tyhjään elämääni ja ahdistukseeni, jotka vain pahentaa asiaa. Ahdistun, jos pitäisi rakastaa mitään sen elollisempaa kuin kissaa, joka ei edes ole minun. Voi vaan vierailla sen luona, kunhan ei kantaa siitä mitään vastuuta. En pysty seksiin. Minulla ei koskaan ole ollut kuin korkeintaan 1 ystävä kerrallaan. - Kaniii
Nojaah. Oispahan vähemmän (valittavia) ihmisiä... Mutta älkää lapset buranaa ja viinaa, siitä tulee vain paha olo.
Ranteesta pitkittäin, ei poikittain. Poikittain on vain huomiohuarausta! - SadCat
Ymmärrän tunteesi, vaikka tilanne ei olekkaan ihan samanlainen. 15-vuotiaasta asti tähän päivään 28 vuotiaaksi, olen miettinyt ja halunnut tappaa itseni. Mutta koska olen säälittävä raukka, en pysty edes siihen. On rankkaa haluta kuolla joka ikinen päivä, tietäen että pelistä katsova raukka ei pysty edes siihen. Joten mitä voi sanoa? Täydellisessä umpikujassa.
- ----
Tuo tunne on niin tuttu, niiiin tuttu!!
- yksitoivevain
Olen myöskin vasta 15 ja itsemurha mielessä jatkuvasti. Haluun vaa pois täältä pahasta maailmasta, oon ihan rikki. Mulla ei oo mitään minkä takia elää.
Henkilö jota rakastin enemmän kuin ketään hylkäs mut juuri kun oisin tarvinnu häntä enemmän kuin koskaan. Tää tuntuu vaa niin pahalle.. kauheata ajatella, etten saa enää koskaan halata häntä, paunautuu hänen viereen nukkumaan.. tai ehkä enään edes nähdä häntä. Tästä on 'jo' yli kuukaus, mut silti ajattelen ja kaipaan häntä kokoajan.
Niin.. itsemurha ajatuksia mulla oli jo tietysti ennen tätä, mutta pahemmaks vaan menee päivä päivältä. En nää mitään syytä elää, koulutkin alkaa ihan kohta.. mua pelottaa. Oon väsynyt. Puhuminen ai auta.. mikään ei auta. Ehkä elämää ei olla tarkoitettu mulle.
Haluun vaan olla onnellinen, mut sekin on näköjään liikaa pyydetty.
Mun mielestä itsemurha on ratkaisu siinä missä muutkin, lopullinen sellainen. Mutta päättäkööt jokainen omasta elämästään niinkuin haluaa. - fdgdfgdfgdfg
fgfgdg
- lady,.
Hei! Olen 17 vuotias tyttö, kohta 18 ja minä kärsin sinun ikäisenäsi paniikkikohtauksista ja jatkuvasta ahdistuksesta, ajattelin itsemurhaa päivittäin. Itsemurha-ajatukset eivät johtuneet paniikkikohtauksista vaan pelkästä IÄSTÄ. Odota vielä pari vuotta niin nuo tunteet ovat ohi, voin luvata sen. Tuo on vaihe elämässä jota kutsutaan murkkuiäksi ja silloin pyörii kaiken maailman juttuja mielessä ja elämä on synkkää, mutta se menee ohi. Itselläni on nykyään paljon suurempia ongelmia, äidillä on vakava syöpä ja hän ei ehkä elä enää pitkään. Äitini on kirjaimellisesti elämäni valo ja aina tukenani ja minun pitää vain hyväksyä että hän ei tule olemaan läsnä minulle tärkeissä hetkissä tulevaisuudessa, mutta silti en edes harkitse itsemurhaa. Haluan vielä saada perheen, mennä naimisiin, nauraa ja surra ystävien kanssa. Kaikki järjestyy, usko minua.
- minä äiti40
voi sinua, onko kuolema ratkaisu. mullan alle joutuvat kaikki ajallaan, mätänemään madot suussa et sinä ole näkemässä miten muut .suree.multa on se joka sinut peittää kuoleman jälkeen . elä elämääsi ja aikuistu ja ota elämä vastaan ja katso mitä sillä on tarjolla. kuolemalla leikkiminen se voi myös onnistua .
- huhhuhh4
buranaa ja alkoholi ?? saat aika paljon popsia niitä buranoita jos meinaat hengen niillä pois saada
- toiveikas.. :)
Hei olen tämän keskustelun aloittaja ja nyt 21. olipa jännä löytää tämä viesti nyt täältä taas. Jos jotain kiinnostaa nii elossa ollaan ja elämä menee nyt paljon paremmin. osastoja on käyty läpi ja terapiaa ja kaikkia mahollista ja välillä menee paremmin ja välillä huonommin. ruvennut oppimaan elämään omien mielihäiriöiden kanssa ja luultavasti elän vielä pitkään. kiitos vastanneille
- MYRSKYTÄHTI
olen 36 v alkoholisti äiti ero lastenkoti pokakoti muhoksella 18vtakas hki siitä asti olen rikkinäisenä koittannut tuskan paikata aineilla,enkä kuollu vaikka sdän on leikattu 2003 ja monesti olen herännyt yliannostuksen takia,nyt tahdon pois tästä elämästä pääsin kaheksatta kertaa vankilASTA KUUKAUSI SITTEN,MIKSI MÄ EN SAIS KUOLLA JO EN HALUA ENÄÄ KÄRSIÄ TAHDON KUOLLA POIS,
- Pilipalipilotti
Hei nyt kertokaa oikeesti onko tä viesti laitettu tänne 2007 vai nyt. kun en tiedä kannattaako mun vastata näihin mitään. Tosin tämä ei sitä vastausta haluakkaan.
- 13v kiusattu jatkuvasti
Olen 20 vuotias mies, menin naimisiin viime kesänä, sitten lähdin armeijaan... Kaikki meni hyvin, kunnes minua ruvettiin kiusaamaan sen takia että en ole ns, normaali... Purin vahingosaa vaimooni pahaa oloa ja eilen vaimoni jätti minut, hän kertoi että hänellä ei ole tunteita enää minua kohtaan... Yritin itsemurhaa aikaiaemmin jo nuorempana, mutta en tehnyt sitä uusiksi sillä sain syyn elää,oman rakkaan naiseni... Nyt minut jätettiin, minua kiusataan, kun tänä viikonloppuna pääsen lomille ja kotiin, aion halata rakkaintani, antaa pienen suudelman jaja kuiskata hänen korvaansa kiitos, ottaa veitsen, mennä kylpyhuoneeseen, lukita oven, riisuutua, mennä suihkun alle lattialle istumaan ja viiltää ranteeni auki ja lähteä tästä maailmasta... Tiedän sen olevan typerää, mutta ei ole syytä elää j menetti rakkaimpansa... Pahin tunne mitä olen koskaan kokenut... Pyydän kaikkia jotka sitä harkitsee, älkää tehkö sitä, miettikää vanhempianne, perheitänne,kaikkia ketä te satutatte, jos sellaisia eiei ole miettikää mitä menetätte...
- En-jaksa-enään
Oon 13v ja vituttaa ankarasti itsemurha mieles ja kaikkee tommosta kaverit jätti
mua haukutaan kotona ja koulussa.. Koulun jälkeen aina väsyneenä turhautuneena kotia.. Lintauksiaki tullu paljon ja saatan jäädä luokalle kaikki on menny vain paskasti- Soinidatruegod
Usko Timo Soiniin pelastaa sielusi
- se oli
Te nuoret, teillä on elämä edessä ja pystytte muuttamaan sitä. Minä olen 70 v ja terve mutta köyhä ja erittäin onneton. Teillä nuorilla on kaikki mahdollista. Minä taas en tule olemaan jouluna.
- jonne7
haiskahtaa kusetus:DDD
sos-kriisikeskus vastaa:
Hei,
Hyvä että päätit kirjoittaa tilanteestasi tänne. Joskus jo pelkkä ajatusten kirjoittaminen voi helpottaa oloa. Toivottomalta tuntuvan elämäntilanteen pohtiminen yksin on kuitenkin raskasta. Tällaisessa tilanteessa ulkopuolinen tuki on tärkeä voimavara. Asioista keskusteleminen auttaa jäsentämään omia ajatuksia ja tarjoaa uusia näkökulmia, mikä usein helpottaa jaksamista.
Jos haluat keskustella tilanteestasi puhelimitse, voit aina soittaa Valtakunnalliseen kriisipuhelimeen. Puhelun voi soittaa nimettömänä ja se maksaa operaattorin veloittaman puhelumaksun verran. Valtakunnallisen kriisipuhelimen numero on 010 195 202. Puhelin päivystää arkisin klo 9-06, lauantaisin ja juhlapyhinä 15-06, sunnuntaisin 15-22.
Jos taas haluat jutella kasvotusten, ympäri Suomea toimii kriisikeskuksia, joihin voit varata ajan ja tulla keskustelemaan paikan päälle. Kriisikeskusten yhteystiedot löytyvät osoitteesta:
http://www.mielenterveysseura.fi/sos-kriisikeskus/kriisikeskusverkosto/alueelliset_kriisikeskukset.
Käynnit eivät maksa mitään.
Jos haluat mielummin kertoa ajatuksistasi ja tuntemuksistasi lisää kirjoittamalla, voit ottaa meihin yhteyttä Tukinetin kautta (www.tukinet.net). Tukinetissä pääset keskustelemaan kahdenkesken tukihenkilön kanssa. Tukinet -live päivystää joka arkipäivä 15-19. Tukinetissä on myös foorumeita, joista on mahdollista löytää vertaistukea ihmisiltä, jotka ymmärtävät tilannettasi oman kokemuksensa kautta.
Kiireellisessä tilanteessa voit ottaa yhteyttä paikkakuntasi psykiatriseen päivystykseen. Lähimmän psykiatrinen poliklinikan yhteystiedot löydät etsimällä netistä hakusanalla "psykiatrinen päivystys paikkakuntasi" tai "psykiatrinen poliklinikka paikkakuntasi".
sos-kriisikeskus/pekka- jonne7v
mu motto on että mul o iha sama koska kuolen mut jos kuolen ennempää ku saan pilluu nii voi vittu.
- elämällä pilattu
Täällä yksi 17-vuotias, pian 18 vuotta täyttävä nuori nainen.
Elämäni on ollut helvettiä 15-vuotiaasta asti. Minua kiusattiin koko peruskoulun ajan, mutta vasta ylä-asteella se rupesi raastamaan minua. Olen ikäluokkaani vuoden jäljessä sillä en saanut opiskelupaikkaa ja pidin yhden välivuoden.
Kun viime kesänä sain paikan eräästä ammattikoulusta joka on miltei 200 km päässä kotoani kuvittelin että saisin sieltä kavereita ja asiani kääntyisivät paremmin päin, mutta ei. Kiusaaminen vain jatkui eikä minulla ole yhtään kaveria. Syksyllä minulla todettiin F32 diagnoosi eli masennus. Se alkoi paniikkihäiriöillä. En voinut olla luokan edessä, en voinut mennä kauppaan.. Sain aina kohtauksen.
Kun kohtaukset helpottuivat tuli mieleeni kuolema.
Minulla on erittäin matala kipukynnys joten itsemurhan tekeminen pelottaa. Toisaalta ajatus siitä etten enää koskaan tunne kipua enkä surua lohduttaa minua.
Minua on käytetty seksuaalisesti hyväksi 12-vuotiaana ja myöhemmin 15-16 vuotiaana myin itseäni. Purin sillä tavalla pahaa oloani. En enää myy itseäni mutten edelleenkään näe ulospääsyä tästä. Enkä aio enää kestää tätä! - my_bad
Buranalla voi kyllä tappaa itsensä, mutta en todellakaan suosittele. Siitä petollinen aine, että ensin ei tunnu missään, mutta sitten kun alkaa tuntua niin kivut ovat sietämättömät. Maksan tuhoutuminen on äärimmäisen tuskallinen tapa kuolla ja älä kuvittele, että lääkärit antaisi sinulle riittävästi morfiinia, koska niin ei tule tapahtumaan. Huolimatta siitä mitä jotkut neropatit väittävät niin burana yliannostusta ei niin vain aina hoidetakkaan vatsahuuhtelulla tai lääkehiilellä. Nämä toimivat vain jos pääset riittävän ajoissa sairaalaan. Kun (riittävän suuren) annostuksen ottamisesta on yli 10 tuntia aletaan olla niillä rajoilla, että maksan siirto on ainoa vaihtoehto. Ikävä kyllä niitäkään ei varsinaisesti kasva puissa, joten uuden maksan saamisesta ei ole minkäänlaisia takeita.
Voisin suositella sinulle huomattavasti kivuttomampia vaihtoehtoja, mutta se ei varmaankaan ole sallittua täällä joten jätän väliin. Jos todella haluat kuolla niin minä en ainakaan sinua tuomitse, jokaisella on oikeus päättää omasta elämästään.- Alalla....
Sinulla menee nyt särkylääkkeet sekaisin, se _maksatoksinen_ särkylääke on vallan muu kuin ibuprofeiini, tunnetuin kauppanimi Burana.
Olen urani aikana nähnyt kaksi menehtymistä jotka johtuvat siitä maksatoksisesta (toki kaikki lääkkeet valtavina annoksina ovat myöskin maksatoksisia, mutta nyt tosiaan sekoitat Buranan erääseen toiseen käsikauppalääkkeeseen) lääkeaineesta. Jos ja kun ei voida enää auttaa niin totta kai kipulääkitystä annetaan, tarpeeksi. Ja se hoitokin on toisenlaista kuin mitä kuvailit.
Kannattaa hakea apua, ei ottaa mitään lääkkeitä yliannosta, aina on nimittäin mahdollisuus esim. sisäelinvaurioihin (muihinkin kuin niihin maksavaurioihin.....) - my_bad
Alalla.... kirjoitti:
Sinulla menee nyt särkylääkkeet sekaisin, se _maksatoksinen_ särkylääke on vallan muu kuin ibuprofeiini, tunnetuin kauppanimi Burana.
Olen urani aikana nähnyt kaksi menehtymistä jotka johtuvat siitä maksatoksisesta (toki kaikki lääkkeet valtavina annoksina ovat myöskin maksatoksisia, mutta nyt tosiaan sekoitat Buranan erääseen toiseen käsikauppalääkkeeseen) lääkeaineesta. Jos ja kun ei voida enää auttaa niin totta kai kipulääkitystä annetaan, tarpeeksi. Ja se hoitokin on toisenlaista kuin mitä kuvailit.
Kannattaa hakea apua, ei ottaa mitään lääkkeitä yliannosta, aina on nimittäin mahdollisuus esim. sisäelinvaurioihin (muihinkin kuin niihin maksavaurioihin.....)Juu myönnetään, että nyt meni Panadol ja Burana sekaisin. Ollessani osastolla lääkäri kyllä nimenomaan painotti, että heillä on tietyt rajat kipulääkkeiden kanssa ja totesi, että kuolema ei tulisi olemaan mikään iloinen morfiini trippi vaan tuskat olisivat oikeasti huomattavat. En halua, että porukka saa käsityksen siitä kuinka voi vetää yliannostuksen lääkkeitä ja naureskella pää sekaisin kuollessaan hoitajien pidellessä kädestä, koska se ei vaan mene niin.
Hoito oli omalla kohdallani juurikin lääkehiili ja se kun ei auttanut pistettiin minut johonkin koneeseen kiinni. En käsitä miten oma hoitoni voisi olla sitten niin erilainen muilla ihmisillä. Ehkä voisit valaista hieman? Maksan siirto otettiin myös esille, jos tila ei paranisi, joten tuskin lääkäri sitä ihan huvikseen pohti.
- toivoaonvieläeikö?
Ymmärrän sinua ainakin jonkin verran, koska olen itsekin ajatellut erittäin monesti tappavani itseni. Minun veljeni teki itsemurhan kun olin ala-asteella. Sillon en vielä tajunnut sitä asiaa, elämäni vain lähti kauheaa mäkeä alaspäin kun veljeni oli poissa, surin vain sitä ja padoin sen sisälleni, pikkuhiljaa masennuin ja nyt minulla on lievä paniikkihäiriö. Sain vähän apua psykologilta, mutta se ahdisti. Minua usein ahdisti. Näin myöhemmin kun olen ruvennut miettimään veljeni itsemurhan syytä ja tajunnut oikeasti miten hirveetä se on, syytän itseäni vaikka olin silloin pieni, tavallaan välillä ymmärrän veljeäni, minulla on ikävä häntä, tavallaan välillä melkein huudan tuskasta, MIKSI hän teki niin ja melkein syytän välillä häntä minun nykyisestä pahasta olosta, mutta silti en voi syyttää veljeäni siitä, koska minä olen se syyllinen. Olen satuttanut itseäni, tehnyt käteeni palovammoja, en voi viillellä ettei kukaan huomaisi, "palovammat ovat tulleet 'vahingossa' saunan kiukaasta kun laitoin puita".
Mutta tässä taannoin on ollut mukavia päiviä, rupesin ajattelemaan. Minulla on vielä toivoa saada parempi elämä, ehkä joskus olen onnellinen, minun on vain taisteltava, en ole luovuttaja. En halua vielä luovuttaa, ei ihan vielä, jos minun täytyy kuolla niin kuolen sitten kun niin on määrätty, ei sen aika ole vielä. Haluan kokea vielä asioita, haluan rakastua johonkin poikaan edes kerran, en tiedä käykö niin koskaan, mutta aina on toivoa. Sitten toinen seikka miksi ajattelen että en voi tehdä sitä: Perhe. En voi tehdä sitä heille toista kertaa. En halua että he joutuvat kokemaan saman. Ja toisaalta, en halua menettää heitä.
Sitten olen ajatellut sitä, että kun veljeni teki itsemurhan, niin ehkä sen oli tarkoitus kertoa minulle jotain nykyelämääni: Älä sinä koskaan tee samalla tavalla. Mutta toisaalta sitten mietin, että ei minun tarvitsisi sitä välttämättä nyt miettiä edes, jos veljeni olisi hengissä. Antaisin ihan mitä vain, että saisin veljeni takaisin. Tiedän myös mitä on elää muiden takia, itse olen kokenut sen ja joskus vieläkin on aikoja milloin saattaa käydä niin, mutta sitten yritän muistaa rakkaan perheeni, ja toivo kuolee viimesenä. Minulla oisi varmasti vielä todella paljon kerrottavaa, mutta ehkä parasta lopettaa kuitenkin pikkuhiljaa. Mutta sinulle haluan sanoa vielä, että harkitse, harkitse edes vähän lisää. :) Et ole yksin asiasi kanssa, meillä on kyllä eri taustat, mutta jollain voi olla varmasti enemmän samankaltaisempi tilanne kuin sinulla. Mutta minäkin ymmärrän sinua, elämä ei ole helppoa sinulla, sinun kirjotuksesta tiedän sen erittäin hyvin. Moni ei sitä ymmärrä välttämättä, minusta ainakin tuntuu, että minua ei ymmärretä aina. Tosin asioistani tarkalleen ei tiedä kukaan, muuta kuin muuta ihminen, hekin luulevat tietävänsä kaiken, mutta en ole kertonut heille itsemurha ajatuksista tai todellisesta ahdistuksestani.. Kirjoitit että et halua apua, mutta kirjotin tämän tekstin silti, oli tästä apua tai ei, jos edes luit sitä. - ei koskaan
MUN TYTTÖNI ON YRITTÄNYT ITSEMURHAA KERRAN, EI ONNISTUNUT ONNEKSI. SEN JÄLKEEN PUHUNUT USEIN TEKEVÄNSÄ ITSELLEEN JOTAIN. ETTE VOI TIETÄÄ, MITÄ TUSKAA SE ON ÄITISTÄ. EN TIEDÄ, MITEN JAKSAISIN, JOS HÄN JOSKUS TOTEUTTAA TEKONSA!! ÄLKÄÄ TEHKÖ SITÄ KOSKAAN!!
- jesku1
Ite oon yrittäny 3 kertaa tappaa itteni.Seuraavaks hyppään junan alle vaikka en haluis muille aiheuttaan traumoja niinku sinne junan kuljettajalle sit kävis nii.
- Miks ei järkee siinä
kää?elämä on paskaa monesti mut on niit juttuja mitä aina muistelee jatkos!itse myös ajatellu mont kertaa ja vieläki vaik asiat ny kunnos,eli olen aikoinaan lähteny rikoksen polul sielt noussu töihi sit pitkä työttömyys 2 kertaa 2vk syömät ,ny taas duunis useamma vuode !tapahtunu muitaki asioit paljo,mut niist oppii elämä on elämisen oppimist,eli itsari ei ole vaihtoehto se on luovuttamist ja helppo ratkaisu,se et teet junan kuljettajan elämään lisää paskaa ja omaistesi!älä tee tekoasi,opi elämään vaik se onki monest paskaa mut muista ne hyvät asiat,ne on monesti arvokkaampia ja niit ei tule lisää jollet elä!
- Maybe dead soon
Mullakin vähän sama juttu.oon poika, kohta oon 17v , pari vuotta jo miettiny että ei helvetti tää elämä on perseestä..mulla on vaan pari kaveria, isä juo, äiti vaan on, ne ei välitä yhtään mistään mitä mulle kuuluu tai mitään, koulu alkaa olla joka päivä paskempaa ja paskempaa, ei oiken kiinnosta sekään, en harrasta mitään oon aika yksinäinen, en oikein tiedä mitä pitäisi elämässä tehdä, varmaan ekaksi lopetan koulunkäynnin, se on aika varmaa nytten, sitten en tiedäkkään, haluun vaan pois, mulla on suunnilleen joka päivä jonkilaista masennusta, ja kaikkee paskaa siihen päälle, juu että sillai.
- epätoivoinen
mul on samankaltane tilanne ku sillä jokaa alotti tän keskustelun..oon kyl 13.
oon ajatellu itsemurhaa noin, vähä yli vuoden,mut entiiä ku mul on usein onnellisia hetkiä mut sit tulee nää ajatukset enkä vaa pysty kertoo niistä!!
mä haluisin kuolla mut en kuitenkaan...mä kapaan jonnekki mut en tiiä minne enkä miten kauan jaksan enää...mun mieles on iso kuoppa,enne ne onneliset hetket riitti pitää ylhäällä mut nyt must tuntuu et mä vajoon yhä syvemälle ja syvemmälle,enkä tiiä mitä teen - Mä haluun lentää !
Mullaki on vähän sama,mut oon ite 13w ...:/ Mä vihaan paikkaa missä asun,vihaan täällä asuvia... Täällä ei oo mun mielestä mitään hyvää): Haluun pois täältä,mut äiti ei kuuntele.. en saa sitä millään tajuu! Mua muutenki haukutaan kylällä,ku oon ruskettuneempi ku muut ja siks mua luullaan ulkomaalaisesks ja tällee... Siks haluun kuolla,kukaan ei oikeesti taija tajuta että haluun kuolla lähinnä sen takii missä asun ja keitä siellä asuu! Mutta tää on niin peini paikka että ihan vituttaa,haluisin asua jossain kaupungissa... Mut tää paikka on oikeesti karsee,täällä haisee vaan kusi ! Ja täällä kaikki keskustassa asuvat nuoret on just sellasii: "Vittu mä oon keskustasta,mä oon kaunpunkilainen!" Ja se on niin ärsyttävää,ku muissa kaupungeissa asuvat vihaa niitä:D Mun pitää oottaa liian kauan että pääsisin pois ois helpomi kuolla,sitten ehkä äitiki tajuis kuunnella... Mullaki taitaa olla masennus,mutt mun elämässä on mös hyviiki juttui(: Esim mun paras-ystävä,jota mä arvostan! Mutt mun luokkaki on kauhee,kaikki pojat esim. vihaa mua,ala-asteella olin suosituin tyttö ja kaikki pojat halus mut... Nyt oon vaan joku huora! Mulla ei oo tavallaan mitään hyvää elämässä enää! Mä halusin vaan lentää pois!!
- täys ikäinen
olen itsekkin miettiny itsemurhaa 15v asti nyt oon 18. onhan se kyllä jo käyny muutaman kerran lähelläkin mutta sitten on vaan pää sanonu että perkele jos sen teet nii et ikinä näe mitä tulevaisuus näyttää saata vaikka voittaa lotossa ja muuttaa muualle. itsy ylä asteen aikana vaihoin toiselle paikka kunnalle ja siellä minua haukuttiin läskiksi ja finni naamaksi mutta otin tuossa amiksen ekalla niskasta kiinni ja aloin käymään salilla ja nyrkkeilyssä ja näytin niille kiusaajille että kukas se läski nyt on. olen nyt ollu 2v parisuhteessa ihanan tytön kanssa ja jouluna menemme kihloin. nii se elämä jatkuu. elkää tehkö sitä. on minulta äiti ja isäkin kuollut että on se mullaki rankaa ollu!
- Anonyymi
Itsemurha on rikos Jumalaa vastaan, itsemurhan tekijät joutuu ikuisesti helvettiin missä on itku ja hammasten kiristys. Jumala on ankara ja vanhurskas hän vihaa syntisiä ja tuomitsee jokaisen väärähenkisten ikuisesti helvettiin näin meillä opettaa Raamattu. Mene lähimmälle Rauhanyhdistykselle ja tehkää parannus ja uskokaa synnit anteeksi Jeesuksen nimessä ja veressä niin kaikki masennus katoaa
Ketjusta on poistettu 3 sääntöjenvastaista viestiä.
Luetuimmat keskustelut
Kuvat! Dannyyn liitetty Helmi Loukasmäki, 22, on puhjennut naisena kukkaan - Some sekoaa: "Sä..."
Ooo, kaunis aikuinen nainen Helmistä on kasvanut siinä yli 80-vuotiaan Dannyn rinnalla! Katso uudet kuvat: https://ww483511- 472561
Suodatinpussin kastelemalla saa parempaa kahvia
Kokeilin niksiä ja kyllä tämä kahvi on parempaa nyt. Ei lainkaan maistu paperiselta. Huljuttelee hanan alla suppiloa pap1251900Tidätkö nainen
että suoraan sanottuna v.tut.aa että pääsit näin lähelle minua. Ei olisi oikeasti aikaa tähän mutta silti aina välillä o1001683Onkohan sinulla kaikki hyvin?
Nyt vähän sellainen outo tunne tuli. Sinun asiasi niin ei minulle toki tarvitse kertoa. Kunhan mietin...381127Mikä on kaivattusi etunimi?
Otsikossa siis on kysymys eriteltynä. Vain oikeat vastaukset hyväksytään.461052- 1731016
En kestä katsoa
Sitä miten sinusta on muut kiinnostuneita. Olen kateellinen. Siksi pitäisi lähteä pois84936Huikeeta, mahtavaa, ihan mielettömän upeeta
Me ostettiin talo Espanjasta. Tosin saadaan käyttää sitä vain muutama viikko vuodessa kun on monta muutakin ostajaa! M175916Oho! Arja Koriseva paljastaa TTK:n ekasta suorasta lähetyksestä: "On vähän ärsyttävä yhtälö!"
Upea Arja Koriseva! Tsemppiä haasteelliseen tilanteeseen! Lue lisää: https://www.suomi24.fi/viihde/oho-arja-koriseva-14854